ПОСТАНОВА
Іменем України

27 лютого 2020 року 
Київ
справа №П/811/3206/15
адміністративне провадження №К/9901/32823/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу Олександрівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 (суддя -   Г.М. Момонт)  та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 (колегія суддів: Н.А. Бишевська, І.Ю. Добродняк,   Я.В. Семененко) у справі за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,   

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Олександрівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - ОДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення №0007441700 від 20.08.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 475813,26 грн., у тому числі 380650,61 грн. основного платежу та 95 162,65 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, серед іншого, що повідомлення про проведення перевірки, і повідомлення про запрошення для підписання акту невиїзної документальної перевірки, разом з копією наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ним отримано 06.08.2015  рекомендованим листом, тобто вже після проведеної перевірки, що є підставою для скасування рішення, прийнятого за наслідком такої перевірки. 
Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.04.2017, яка залишена без змін ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0007441700 від 20.08.2015, винесене Знам`янською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 475813,26 грн., у тому числі 380 650,61 грн. основного платежу та 95162,65 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
Суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що в порушення вимог пунктів 79.2 та 79.3 статті 79 Податкового кодексу України (далі - ПК України) повідомлення про проведення документальної невиїзної перевірки та копія наказу про її призначення були направлені позивачу вже після початку проведення перевірки та не були вручені останньому, чим позбавлено можливості реалізації права на ознайомлення із ними до початку проведення перевірки та надання відповідних пояснень, а тому перевірка вважається проведеною без наявності на те правових підстав й, як наслідок, не має юридичної значимості для цілей прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. 
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, відмовивши у задоволенні позовної заяви, оскільки вважає, що суди допустили порушення вимог норм матеріального та процесуального права. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, посилалась на те, що в ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки встановлено обставини не включення позивачем до загального річного оподаткованого доходу і недекларування ним суми доходу у вигляді додаткового блага, чим порушено підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є законним і не підлягає скасуванню. 
Позивач у запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які він просить залишити без змін, - обґрунтованими та законними.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
          Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.07.2015 посадовою особою Знам`янською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області відповідно до наказу №178 від 23.07.2015  проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих як додаткове благо за період з 01.01.2014  по 31.12.2014, за результатами якої складено акт №69/2/17/ НОМЕР_1 від 30.07.2015, висновками якого є порушення ОСОБА_1 , на думку відповідача, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.164.2.17 д) п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано грошове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за період, що перевіряється, на загальну суму 380650,31 грн. 
На підставі акту перевірки №69/2/17/ НОМЕР_1 від 30.07.2015 Знам`янською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення №0007441700 від 20.08.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 475813,26 грн., у тому числі 380 650,61 грн. основного платежу та 95 162,65 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). 
Судами також встановлено, що копію зазначеного наказу одночасно з повідомленням про проведення перевірки №8/10/11-22-17 від 23.07.2015 та повідомленням про запрошення №3221/10/11-22-17 від 23.07.2015 того ж дня - 23.07.2015 надіслано на адресу ОСОБА_1 . При цьому поштове відправлення одержане ОСОБА_1 06.08.2015.
          Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з позовом, який був задоволений, з чим погоджується Верховний Суд, з огляду на наступне. 
Так, відповідно до статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.
Зокрема, пунктом 79.1 статті 79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
За правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
При цьому, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім, що також узгоджується із приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.
Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.
Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).
Наведене правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду України у постанові від 27.01.2015 (справа №21-425а14), а також Верховного Суду у постановах від 6.02.2018 (справа №802/1241/17-а), від 21.02.2018 (справа №821/371/17) від 1.08.2018 (справа №821/1667/16). 
У справі, що розглядається, суди встановили, що з наказом про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 23.07.2015 року №178, повідомленням про проведення перевірки №8/10/11-22-17 від 23.07.2015 та повідомленням про запрошення №3221/10/11-22-17 від 23.07.2015, що не заперечується відповідачем, позивач ознайомився вже після проведення перевірки, - 06.08.2015. 
З огляду на обставини отримання позивачем повідомлення про проведення перевірки, копії наказу та повідомлення про запрошення вже після початку проведення перевірки, що позбавило його можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень й документів, Касаційний суд погоджується із висновками судів у даній справі про проведення відповідачем перевірки без наявності на те правових підстав. 
Як наслідок, акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення не може бути визнано правомірним.
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення й задоволення позовних вимог.          Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову. 
          Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин. 
Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Олександрівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області залишити без задоволення, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.04.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 - без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду