ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1900/18  Номер провадження 22-ц/814/179/20	Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В.  Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.
Суддів: Абрамова П.С., Чумак О.В.
Секретар: Ткаченко Т.І.

за участю: позивача  ОСОБА_1 , представника позивача – ОСОБА_2 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року (повний текст складено 21 жовтня 2019 року)
по справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Глобинська державна нотаріальна контора Полтавської області, Градизька державна нотаріальна контора Глобинського району Полтавської області, Глобинська центральна районна лікарня, про визнання заповіту недійсним.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 та 08.06.2018 року Глобинська Державна нотаріальна контора Полтавської області зареєструвала заяву позивача про прийняття спадщини за законом, внаслідок чого була заведена спадкова справа. 
Зазначає, що, у подальшому, їй стало відомо про те, що Градизькою державною нотаріальною конторою Полтавської області також зареєстровано спадкову справу про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 за ОСОБА_3 . 
Вважає, що заповіт не відповідає чинному законодавству і повинен бути визнаний недійсним, з підстав, що він підписаний не ОСОБА_4 та не відповідає волі спадкодавця.
З урахуванням наведеного прохала суд визнати заповіт ОСОБА_4 , згідно якого на користь відповідача нібито заповідане все його майно де б таке не було та з чого б воно не складалось, посвідчений нотаріусом Градизької Державної нотаріальної контори, недійсним.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року у задоволенні даного позову відмовлено.

Вказане рішення оскаржила позивач, яка у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що місцевим судом безпідставно не було взято до уваги пояснення Глобинської ЦРЛ, де зазначено, що позовні вимоги підтримуються ними повністю.
Також, зауважує, що судом першої інстанції було протиправно не задоволено клопотання позивача про допит під присягою державного нотаріуса Градизької ДНК Захарової О.Д. 
Вважає, що належним чином не було досліджено заповіт та коло спадкоємців, окрім того, суд міг визнати заповіт частково недійсним і в тому випадку, якщо до нього не включені особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

У судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та прохали її задовольнити з зазначених у ній підстав.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як установлено місцевим судом та убачається з матеріалів справи, відповідно до актового запису №42 в Книзі реєстрації актів про народження виконавчого комітету Любешівського району Волинської області, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками записано: ОСОБА_4 (батько), ОСОБА_6 (мати), що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 26.02.1976 року (а.с.7).

Згідно актового запису №4 в Книзі реєстрації актів про одруження Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 одружились ІНФОРМАЦІЯ_3 , прізвище подружжя після реєстрації шлюбу: « ОСОБА_7 », « ОСОБА_8 » (Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 , а.с.8).

Відповідно до актового запису №43 в Книзі реєстрації актів про одруження Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 одружились ІНФОРМАЦІЯ_4 , прізвище подружжя після реєстрації шлюбу – « ОСОБА_10 » (Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 , а.с.38, на звороті).

У відповідності до актового запису №167, складеного Виконавчим комітетом Градизької селищної ради Глобинського району Полтаавської області,  ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією повторного Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 06 червня 2018 року Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.6).

Відповідно до заповіту, посвідченого Державним нотаріусом Градизької нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області Захаровою Ольгою Дмитрівною 22 грудня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №1942, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 10.12.1998 року, рнокпп: НОМЕР_6 , зробив таке заповідальне розпорядження: приватизовану земельну ділянку площею 4,44 га, що розташована на території Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, державний акт серія ІІ-ПЛ №002553, виданий Градизькою селищною радою Глобинського району Полтавської області 28.05.2007 року, заповідаю в рівних долях : дружині – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.45).

Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною С.С., зареєстрованого в реєстрі за №1-461, спадкоємцем майна у вигляді 1/3 частки земельної ділянки площею 4,44 га, що розташована на території Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, державний акт серії ІІ-ПЛ №002553, виданий Градизькою селищною радою Глобинського району Полтавської області 28.05.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 268, кадастровий номер земельної ділянки 5320655400:00:010:0162, на підставі заповіту посвідченого Градизькою державною нотаріальною конторою Глобинського району Полтавської області 22.12.2017 року за реєстровим №1942, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є дружина ОСОБА_3 (а.с.39, зворот).

Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною С.С., зареєстрованого в реєстрі за №1-465, спадкоємцем майна у вигляді 1/3 частки земельної ділянки площею 4,44 га, що розташована на території Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, державний акт серії ІІ-ПЛ №002553, виданий Градизькою селищною радою Глобинського району Полтавської області 28.05.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №268, кадастровий номер земельної ділянки 5320655400:00:010:0162, на підставі заповіту, посвідченого Градизькою державною нотаріальною конторою Глобинського району Полтавської області 22.12.2017 року за реєстровим №1942, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є ОСОБА_11 (а.с.39).

Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною С.С., зареєстрованого в реєстрі за №1-463, спадкоємцем майна у вигляді 1/3 частки земельної ділянки площею 4,44 га, що розташована на території Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, державний акт серії ІІ-ПЛ № 002553, виданий Градизькою селищною радою Глобинського району Полтавської області 28.05.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 268, кадастровий номер земельної ділянки 5320655400:00:010:0162, на підставі заповіту, посвідченого Градизькою державною нотаріальною конторою Глобинського району Полтавської області 22.12.2017 року за реєстровим №1942, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є ОСОБА_12 (а.с.40).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що письмові пояснення свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , посмертну судову-почеркознавчу експертизу дійсності підпису спадкодавця на оспорюваному заповіті проведено не було, інших належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 не підписував спірний заповіт позивачем суду не надано, відтак, твердження позивача стосовно того, що ОСОБА_4 не підписував заповіт та його зміст не відповідає волі спадкодавця є лише її припущенням.

Такий висновок суду в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам та ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина друга статті 1257 ЦК України).

Згідно статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи даний спір, суди правильно виходили з того, що заповіт ОСОБА_4 відповідає положенням ЦК України, Закону України «Про нотаріат», та чинної на час його нотаріального посвідчення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, складений у письмовій формі, із зазначенням місця його складення – селище Градизьк Глобинського району Полтавської області, часу складення – 22.12.2017 року, дати народження заповідача – ІНФОРМАЦІЯ_6 , його ідентифікаційного номеру – НОМЕР_6 , паспортних даних, місця народження заповідача - селище Градизьк Глобинського району Полтавської області, його місця реєстрації і проживання, та підписаний особисто заповідачем.
Особу заповідача встановлено за паспортом, виданим 10.12.1998 року, тобто останнього за часом видачі, який був чинним на час вчинення нотаріальної дії, із зазначенням у заповіті реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції на предмет законності і обгрунтованості в межах доводів апеляційної скарги позивача, суд апеляційної інстанції виходить з того, що, оскільки заповідач не був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним, мав право на складання заповіту, заповіт має письмову форму та посвідчений державним нотаріусом, його зміст був зачитаний уголос та власноруч підписаний заповідачем у присутності державного нотаріуса, заповіт відповідав волі ОСОБА_4 , доказів протилежного суду не надано, та був зареєстрований у встановленому законом порядку, відтак, підстав для визнання його недійсним не встановлено.

Особистий підпис заповідача у заповіті свідчить про його вільне волевиявлення та відповідність його волі розпорядження про призначення спадкоємців за заповітом.
Справжність підпису від імені заповідача у заповіті не спростовано на підставі належних та допустимих доказів, вимоги про внесення відомостей про заповіт до Спадкового реєстру виконано.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стовно того, що оспорюваний заповіт складено та посвідчено з дотриманням вимог законодавства, чинного на момент вчинення нотаріальної дії щодо його посвідчення, а позивачем не доведено належними доказами підстав недійсності заповіту, тому на законних підставах відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 

Призначення, зокрема, ОСОБА_3 , спадкоємцем, є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. Волевиявлення заповідача було вільним і зміст заповіту щодо призначення відповідача спадкоємцем майна відповідало його внутрішній волі.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що суд міг визнати заповіт частково недійсним і в тому випадку, якщо до нього не включені особи, які мають право на обов`язкову участь у спадщині, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки доказів наявності у ОСОБА_4 спадкоємців, що мають право на обов`язкову участь у спадщині чи віднесення до них позивача, матеріали справи не містять.

Твердження апелянта про те, що місцевим судом безпідставно не було взято до уваги пояснення Глобинської ЦРЛ, де зазначено, що позовні вимоги підтримуються ними повністю, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки підтримання позову третьою особою по справі, жодним чином не вказує на його правомірність.

Таким чином, місцевим судом було належно оцінено надані сторонами докази та пояснення свідків, та за відсутності доказів визнання заповідача недієздатним чи обмежено дієздатним, доказів здійснення на нього фізичного чи морального впливу, при складанні заповіту, вірно було зазначено про недоведеність позовних вимог.
Окрім того, як убачається з Повідомлення №31 про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи від 25.04.2019року, складеного судовим експертом Харківського науково дослідного інституту ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса, у зв`язку з тим, що клопотання експерта в повному обсязі не виконане, вільні зразки надані в обмеженій кількості, не можливо надати висновок експертизи (а.с.113-114).
Відтак, неналежність підпису ОСОБА_4 на оспорюваному заповіті на підставі достовірних та допустимих доказів не встановлена. Обставини та докази, на які посилається позивач на підтвердження своїх доводів про недійсність заповіту, у повній мірі перевірені судом першої інстанцій та правомірно відхилені.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. 

       Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382,383 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ                                                Т.О. Кривчун

СУДДІ                                                        П.С. Абрамов

                                                                       О.В. Чумак