Єдиний унікальний номер 233/6433/19 
Номер провадження 22-ц/804/280/20        

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року       м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:
судді - доповідача Кішкіної І.В.,
суддів Азевича В.Б., Халаджи О.В.,
  за участю секретаря Ротар Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  цивільну справу №233/6433/19 за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про захист прав споживачів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2019 року (суддя Каліуш О.В., повний текст рішення складено 30 жовтня 2019 року),

в с т а н о в и в :

25 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про захист прав споживачів, посилаючись на те, що за останні 10 років офіційних письмових пропозицій від Костянтинівського ВУ ВКГ про укладення письмового договору про надання послуг водопостачання він не отримав. Укладати письмовий договір на кабальних умовах монополіста він не бажає. Користуючись монопольним правом по централізованому водопостачанню та водовідведенню, відповідач в тексті договору примушує споживача послуг (фізичних осіб) шляхом обману та погроз виключення із комерційного обороту лічильника холодної води, додатково сплачувати за проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонт лічильника холодної води, з`являтися до ВУ ВКГ на так звану звірку оплат за послуги. В тексті договору вказано, що всі спірні питання вирішуються в судовому порядку. Проте, користуючись відсутністю у споживача послуг альтернативи, Костянтинівське ВУВКГ змушує через введення санкцій звертатися до суду тільки споживача послуг, що тягне додаткові матеріальні витрати та заподіяння моральної шкоди. Але ж в тарифи на водопостачання та водовідведення включені адміністративні затрати, в тому числі затрати і на судові процеси. 04 червня 2019 року при проведенні обстеження належного йому лічильника холодної води, член комісії інженер служби реалізації Костянтинівського ВУ ВКГ ОСОБА_2 повідомила його про проведення 02 жовтня 2019 року періодичної повірки, обслуговування і можливого ремонту належного йому лічильника холодної води. Знаючи на протязі останніх 12 років із участі у цивільних справах № 6-154 св15 від 20 травня 2015 року, № 233/5013/15-ц від 22 грудня 2015 року, № 229/1539/17 (№61-27909 св18) від 27 березня 2019 року, № 233/3919/17 (61-37116 св 18) від 04 квітня 2019 року в якості позивача або представника позивачів за позовом до Костянтинівського ВУ ВКГ, схильність відповідача до провокації, брехні, хуліганських дій ним 03 вересня 2019 року було зареєстровано в Костянтинівському ВУВКГ письмову заяву, в якій він виклав принципову позицію щодо проведення планової повірки лічильника обліку холодної води у суворій відповідності до «Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт», тобто за рахунок коштів відповідача, який є виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення. 12 вересня 2019 року працівниками відповідача була проведена перевірка належного йому лічильника води та складений акт інвентаризації приватного сектора від 12 вересня 2019 року, де зазначена норма споживання 198 л/добу на одну людину. 14 вересня 2019 року він отримав листа відповідача від 09 вересня 2019 року, в якому йому запропоновано звернутися до Костянтинівського ВУ ВКГ із заявою про введення лічильника в експлуатацію та надати квитанцію про оплату послуг. Свою позицію щодо додаткової оплати послуг за проведення повірки лічильника води відповідач мотивував положеннями Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який до нього як до такого, що мешкає в індивідуальному будинку, не застосовується. З такою позицією відповідача він не погоджується, оскільки відповідно до п.п. 9, 30, 32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у т.ч. демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасно оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства. Починаючи з листопада 2018 року він змушений вже втретє звертатися до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача. Вважає, що відповідач усвідомлює незаконність своїх дій, проте, керуючись почуттями помсти за його проведення правового роз`яснення населенню порядку взаємодії з виконавцем послуг у сфері водопостачання, переслідує одну мету спричинити йому моральну шкоду. З 2012 року він страждає хронічним захворюванням серцево-судинної системи, переніс три інфаркти з лікуванням в умовах стаціонару, будь-які незаконні дії Костянтинівського ВУ ВКГ, як-то нарахування неіснуючої заборгованості за водопостачання та необґрунтоване повідомлення управління соціального захисту населення, що потягло відмову у нарахуванні йому субсидії на оплату комунальних послуг, спонукання до додаткової оплати поза тарифом за проведення періодичної повірки лічильника холодної води, є для нього нервовим потрясінням, а настання душевних страждань, з урахуванням стану здоров`я, вимагають додаткового вживання медичних препаратів від серцевої недостатності, від підвищення кров`яного тиску з дотримання лікарняного режиму у домашніх умовах. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 19 «Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт» особи, винні в порушенні вимог цього порядку, несуть відповідальність згідно із законом. Вважає, що таке розмите формулювання призводить до тотальної безкарності та породжує рецидив порушень закону. Вважає, що його доводи про порушення його прав споживача та спричинення йому моральної шкоди є переконливими. Просив визнати рішення Костянтинівського ВУ ВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» про проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту належного йому лічильника холодної води по його заяві і за додаткову оплату поза тарифом на водопостачання, викладене в листі відповідача вих. № Ф-752 від 09 вересня 2019 року, протиправним; зобов`язати відповідача протягом жовтня 2019 року відновити на абонентському обліку належний йому лічильник холодної води; зобов`язати відповідача за свій рахунок провести періодичну повірку, обслуговування та ремонт лічильника холодної води, встановленого у його домоволодінні з неухильним дотриманням усіх пунктів Порядку, затвердженого постановою КМУ № 474 від 08 липня 2015 року;  стягнути з відповідача на його користь 10000 грн. за заподіяння йому моральної шкоди; направити до Донецької обласної державної адміністрації окрему ухвалу про причини та умови безперервного навмисного порушення прав споживача; провести перерахунок оплати послуг водопостачання тільки з урахуванням показань лічильника холодної води; встановити порядок і строк виконання судового рішення у цій справі.
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про захист прав споживачів відмовлено.
З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, не враховані норми чинного законодавства України та обставини, які є важливими для правильного вирішення справи по суті, а саме суд невірно застосував норми матеріального права, оскільки Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» не має ніякого відношення до Порядку та Правил проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту індивідуальних лічильників холодної води, які належать фізичним особам. Стаття 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не скасовує діюче законодавство, а конкретизує дії виконавця послуг по забезпеченню проведення періодичної повірки лічильника за його рахунок, включивши витрати в тарифи на водопостачання та водовідведення, про що є відповідна практика Верховного Суду.   
Відповідач КП «Компанія «Вода Донбасу» у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши надані учасниками справи докази з додержанням норм матеріального та процесуального права, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. 
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник відповідача КП «Компанія «Вода Донбасу» Золяєв С.А., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що  позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , які надає відповідач комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства.
Письмовий договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення між сторонами не укладався.
Облік холодної води за вказаною адресою здійснювався за показаннями лічильника Sensus 420-1,5, заводський номер 1007102880, 2010 року випуску, який введено в експлуатацію актом від 07 жовтня 2015 року, дата наступної повірки не пізніше 02 жовтня 2019 року (а.с.82).
03 вересня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення повірки належного йому засобу обліку холодної води у відповідності до «Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року №474 (а.с.8).
12 вересня 2019 року представниками відповідача за місцем мешкання позивача складено Акт інвентаризації приватного сектора (а.с.14).
Листом № Ф-752 від 09 вересня 2019 року, який отриманий позивачем 14 вересня 2019 року, відповідач роз`яснив позивачу порядок проведення повірки засобу обліку холодної води та запропонував звернутися до Костянтинівського ВУ ВКГ із заявою про введення в експлуатацію засобу обліку води та квитанціями про сплату послуг (а.с.9).
02 жовтня 2019 року представниками відповідача було складено акт вивода з експлуатації засобу обліку холодної води, заводський номер НОМЕР_1 , у зв`язку з необхідністю проведення періодичної повірки (а.с.80).
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що встановлений п.п. 4 п. 31 Правил та п. 6 Порядку обов`язок відповідача проводити періодичну повірку засобів обліку, які є власністю споживача, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж залежить від того, чи включені данні послуги до відповідних тарифів. Отже, оскільки до складу тарифу з централізованого постачання холодної води, водовідведення, за яким споживач ОСОБА_1 оплачував спожиті послуги з водопостачання та водовідведення на час виникнення спірних правовідносин, не була включена плата за послуги, пов`язані із повіркою лічильника, який є власністю споживача, тому підстави для покладення обов`язку з оплати повірки лічильника на відповідача відсутні.
Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками.
На час виникнення спірних правовідносин правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності, із змінами і доповненнями, внесеними Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року №2119-VIII.
До моменту прийняття Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року №2119-VIII, який набрав чинності 02 серпня 2017 року, частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду, що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло- газо- і водопостачання.
З набранням чинності Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року №2119-VIII змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також встановлення і обслуговування засобів обліку.
Так, вказаним Законом №2119-VIII було внесено зміни до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки обслуговування та ремонту (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб теплову енергію і воду, що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло- і водопостачання.
При цьому, відповідно до частини 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду, проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року №2119-VIII.
Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно пунктів 6 і 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року №2119-VIII вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Обслуговування вузлів обліку - огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку.
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.
Періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб, але не менш як один раз на шість років для засобів механічного типу та не менш як один раз на дев`ять років для засобів інших типів.
Крім цього, відповідно до пункту 5 та пункту 7 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та частини 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду, проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Таким чином, посилання позивача в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 та постанову Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 233/3918/17 є безпідставними, оскільки вони стосувалися правовідносин, які виникли до набрання чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року №2119-VIII та внесення змін до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», з набранням чинності яким змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також встановлення і обслуговування засобів обліку.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 26 листопада 2015 року №2868» від 02 листопада 2017 року №1344 витрати на періодичну повірку виключені з тарифу на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).
З 25 серпня 2017 року відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1015 від 10 серпня 2017 року «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 26 листопада 2015 року №2868», згідно з додатком 96 встановлена структура тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) КП «Компанія «Вода Донбасу». У пункті 3.5 матеріальні витрати на обслуговування квартирних засобів обліку (у т.ч. на періодичну повірку) закладені у розмірі 0,00 грн.
Відповідно повірка лічильників води повинна була проводитися за рахунок споживача.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що у комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» відсутній обов`язок щодо проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, взятого на абонентський облік, за власний рахунок. Інші позовні вимоги є похідними, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для їх задоволення.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, які не спростовують висновки суду та не дають підстав вважати, що при розгляді позову судом допущено порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.
При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновку суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.
Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішується.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді                                                                                І.В. Кішкіна

                                                                                          В.Б. Азевич

                                                                                          О.В. Халаджи

Повний текст постанови складено 04 лютого 2020 року
Суддя-доповідач                                            І.В.Кішкіна