УХВАЛА

24 січня 2020 року 
Київ
справа №1740/2377/18
адміністративне провадження №К/9901/1654/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року  
у справі №1740/2377/18
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 
про зобов`язання вчинити певні дії
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області,  в якому просила зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 01 вересня 2018 року.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 01 вересня 2018 року.
В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), в якій просила визнати протиправним розпорядження відповідача від 19 лютого 2019 року № 116101, що прийняте на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року в справі № 1740/2377/18, про зміну умов нарахування позивачу пенсії та розрахунок її за двома складовими. 
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, - задоволено. Визнано протиправним розпорядження Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 19 лютого 2019 року № 116101, прийняте на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року в адміністративній справі № 1740/2377/18.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено. Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від         04 вересня 2019 року у справі № 1740/2377/18 скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправним розпорядження Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області № 116101 від 19 лютого 2019 року відмовлено.
10 січня 2020 року скаржником направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року  у справі №1740/2377/18.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. 
Частиною 6 статті 383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини 2 статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Так, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 5 (відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини 1 статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку
Частина 2 статті 328 КАС України містить вичерпний перелік ухвал суду першої після їх перегляду в апеляційному порядку, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції, не підлягає перегляду в касаційному порядку.
Аналогічна позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 12 квітня 2019 року у справі № 462/3948/14-а, від 08 серпня 2019 року у справі № 160/7371/18, від 26 грудня 2019 року у справі 200/14785/18-а.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням викладеного у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. "с" ст. 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей. Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до ст. 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 328, 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі №1740/2377/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                            І.В. Желєзний
Судді                                                                                                                 Я.О.  Берназюк    
                                                                                                                                                          Н.В. Коваленко