ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року                                        м.Дніпро                    Справа №  908/3549/16
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач),
суддів Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.,
секретар судового засідання Манчік О.О.,
представники сторін:
від ТОВ «Запорізький індустріально-механічний завод» - Штабовенко Д.В., довіреність №Б/н  від 23.10.2019 р.,  адвокат;
інші учасники провадження у справі в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином;
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» в особі ліквідатора Нестеренка О.А. на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.12.2019 (суддя Кричмаржевський В.А.) про повернення позовної заяви  Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» в особі ліквідатора Нестеренка О.А.
до відповідача-1 – Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Запорізький індустріально-механічний завод»
відповідача-2 – Товариства з обмеженою відповідальністю «Тітан Трейд»
про розірвання договору купівлі-продажу від 23.10.2015, витребування майна із чужого незаконного володіння і визнання права власності
у межах справи № 908/3549/16
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод», -
ВСТАНОВИВ:

1.          Розгляд заяви в суді першої інстанції та прийняте ним рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» звернулося до Господарського суду Запорізької області в межах справи № 908/3549/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» (боржник) з позовом до відповідача-1 – Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Запорізький індустріально-механічний завод» та відповідача-2 – Товариства з обмеженою відповідальністю «Тітан Трейд» про розірвання договору купівлі-продажу від 23.10.2015, укладеного між позивачем та відповідачем-1, витребування майна з незаконного володіння і визнання права власності на майно.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.11.2019 у справі                    № 908/3549/16 залишено без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» в особі ліквідатора Нестеренка О.А., позивачу надано строк для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 91620,00 грн.
Надаючи оцінку позовній заяві з додатками на предмет дотримання позивачем вимог процесуального закону   щодо її форми та змісту, керуючись положеннями статей 3, 4 Закону України «Про судовий збір»   та статей 162, 163, 164, 174 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд дійшов висновку, що звертаючись до господарського суду з позовними вимогами майнового (про витребування майна і визнання права власності на це майно) та немайнового (про розірвання договору купівлі-продажу) характеру, позивачу належало сплатити судовий збір в розмірі 93541,00 грн (1921,00 грн – ставка судового збору за вимогою немайнового характеру і 91620,00 грн – за двома вимогами майнового характеру). Однак, до позовної заяви додано квитанцію № Ю117/8427554/1 від 21.11.2019 про сплату судового збору у розмірі 1921,00 грн, тобто в меншому розмірі, ніж встановлений законом.
На виконання вимог ухвали місцевого господарського суду від 25.11.2019 позивачем подано до суду квитанцію № 17/84910/1 від 11.12.2019 про доплату 3842,00 грн судового збору за пред`явлення позову у даній справі.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.12.2019 у справі                    № 908/3549/16 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод», на підставі положень частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, повернуто заявнику.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивач не усунув недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі Господарського суду Запорізької області     № 908/3549/16 від 25.11.2019.

2.          Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.12.2019 у справі № 908/3549/16 та направити справу на новий розгляд до місцевого господарського суду.
Апеляційна скарга, з урахуванням заяви скаржника від 10.10.2020, мотивована помилковим застосуванням місцевим господарським судом при вирішенні питання про відкриття провадження за позовом скаржника, пред`явленим в межах справи про банкрутство, положень підпунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору за подання позовних заяв з майновими та немайновими вимогами, за якими відкриваються справи окремого позовного провадження.
Скаржник вважає, що ставка судового збору за пред`явлення ліквідатором позову про повернення майна банкрута у ліквідаційну масу в межах справи про банкрутство позивача, розраховується відповідно до положень підпункту 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» і становить два розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

3.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Інші учасники провадження у справі № 908/3549/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» відзив на апеляційну скаргу не надали.

4.          Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є. відкрито провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» в особі ліквідатора Нестеренка О.А. на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.12.2019 за результатом розгляду позовної заяви  Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» у справі № 908/3549/16.
В судовому засіданні 12.02.2020 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» надав пояснення по апеляційній скарзі.
У судовому засіданні 12.02.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5.          Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Положеннями статті 4 Господарського процесуального кодексу України гарантоване право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
За статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства серед повноважень ліквідатора є вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти дій, спрямованих на виявлення та повернення активів боржника.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника (частина 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства).
За змістом статей 161, 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справ судом в порядку позовного провадження позивач викладає письмово вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування у позовній заяві, до якої додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У статті 174 Господарського процесуального кодексу України   законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду. Разом з тим, частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України   визначено негативний наслідок для позивача у разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви у вигляді повернення позовної заяви без розгляду, про що виноситься ухвала, яка може бути оскаржена.
Оскаржуваною ухвалою від 16.12.2019 місцевий господарський суд повернув позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» через відсутність доказів сплати судового збору у встановлених   порядку і розмірі.
Здійснюючи розрахунок суми судового збору, що підлягав до сплати за подання ліквідатором позивача позову про розірвання договору, витребування майна і визнання права власності на спірне майно, місцевий господарський суд виходив з того, що в позовній заяві об`єднано одну немайнову і дві вимоги майнового характеру, а тому судовий збір обчислено виходячи із ставок, визначених підпунктами 1, 2 пункту 2 частини 2 статті Закону України «Про судовий збір»   за подання позовів у справах позовного провадження.
Матеріалами справи підтверджується, що відносно позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» Господарським судом Запорізької області здійснюється провадження у справі про банкрутство                      № 908/3549/16, яке перебуває на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою суду від 29.08.2017, що визначає спеціальний порядок розгляду спорів, стороною яких є позивач-боржник, та зумовлює їх концентрацію в межах справи про банкрутство, оскільки результат розгляду таких спорів може впливати на права та обов`язки боржника та його кредиторів.
Повертаючи заяву, місцевий господарський суд не звернув уваги на те, що в силу підпункту 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»   за подання до господарського суду заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство визначено спеціальний розмір судового збору, і ставка судового збору у такому випадку складає 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі – відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами що існували на момент вчинення правочину (частина 3 статті 42 Кодексу).
Таким чином, звернення ліквідатора до особи, яка набула майно боржника за наслідком укладення недійсного правочину в процедурі банкрутства, що встановлено судовим рішенням у справі про банкрутство, з вимогою про повернення такого майна, є за своєю правовою природою наслідком недійсності правочину і вимогою про спростування майнових дій боржника з передачі зазначеного майна іншій особі, заявленою в процедурі банкрутства. Тому така заява підлягає оплаті судовим збором згідно із підпунктом 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір». Об`єктом справляння судового збору є заява, як єдиний документ, поданий у справі про банкрутство з певними вимогами.
Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду, в постанові від 24.01.2019 у справі № 915/441/18.
Апеляційний господарський суд зазначає, що підстави і правові наслідки визнання правочину недійсним і розірвання договору не є тотожними.
Позивач у прохальній частині позовної заяви просить розірвати договір, що не відповідає диспозиції вищенаведених норм статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, яка визначає підстави пред`явлення ліквідатором вимог до третіх осіб про спростування майнових дій боржника в межах справи про банкрутство.
Водночас, зі змісту позовної заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» вбачається, що позов у даній справі обґрунтований тими обставинами, що укладений договір фактично був фіктивним правочином, оскільки не був спрямований на настання правових наслідків та з метою приховування справжнього наміру – незаконного заволодіння майном боржника, тобто позов мотивований визначеними Кодексом України з процедур банкрутства підставами, наслідком чого може бути визнання такого правочину недійсним в межах справи про банкрутство.
Таким чином, оскільки позовні вимоги на спростування майнових дій боржника і повернення майна в ліквідаційну масу пред`явлені особою, яка перебуває в процедурі банкрутства, то відповідно до положень частини 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України   і частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, даний спір підлягає розгляду в межах справи № 908/3549/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод».
Матеріалами справи підтверджується, що при поданні позовної заяви ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» сплатив судовий збір в розмірі ставки, що підлягає до сплати за розгляд спорів з майновими вимогами у справі про банкрутство боржника, відповідно до підпункту 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд доходить висновку, що позивачем надано належні докази сплати судового збору за подання такої заяви.
Апеляційний господарський суд не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо застосування до спірних правовідносин приписів підпунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»   щодо ставок судового збору за подання позовних заяв з майновими та немайновими вимогами, за якими відкриваються справи окремого позовного провадження, так як ліквідатором позивача заявлено вимоги про повернення майна банкрута у ліквідаційну масу в межах справи про банкрутство позивача, що зумовлювало обов`язок суду здійснювати розрахунок судового збору за ставкою, визначеною підпунктом 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»   за подання заяв у майнових спорах, стороною яких є боржник.
Зазначене свідчить про помилковість здійсненого місцевим господарським судом в  ухвалі від 25.11.2019 у справі № 908/3549/16 про залишення без руху позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» в особі ліквідатора Нестеренка О.А. та її повернення без розгляду оскаржуваною ухвалою від 16.12.2019 в порядку частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

6.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви справа передається на розгляд суду першої інстанції.
Таким чином, наявні передбачені положеннями статті 277 Господарського процесуального кодексу України підстави для скасування оскарженої ухвали з подальшою передачею справи до місцевого господарського суду.
У зв`язку із скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 271, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» в особі ліквідатора Нестеренка О.А. на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.12.2019 про повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» в особі ліквідатора Нестеренка О.А. у справі № 908/3549/16 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.12.2019 у справі № 908/3549/16 скасувати.
Матеріали справи № 908/3549/16 передати до Господарського суду Запорізької області для вирішення питання про відкриття провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький індустріально-механічний завод» про розірвання договору купівілі-продажу від 23.10.2015, витребування майна із чужого незаконного володіння і визнання права власності на майно, пред`явленим в межах справи про банкрутство.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.02.2020.

Головуючий суддя                                                                      І.О. Вечірко

Судді                                                                                          Ю.Б. Парусніков

                                                                                                    А.Є. Чередко