УХВАЛА

05 лютого 2020 року 
Київ
справа №200/7237/19-а
адміністративне провадження №К/9901/3080/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А., 
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року та на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року в справі №  200/7237/19-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту кіберполіції Національної поліції України, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення змін до наказу № 36 від 22 лютого 2018 року "Про затвердження розмірів преміювання", та списку поліцейських ДКП НПУ, що подаються на преміювання за результатами роботи у лютому 2018 року, до наказу № 55 від 23 березня 2018 року "Про затвердження розмірів преміювання" та списку поліцейських ДКП НПУ, що подаються на преміювання за результатами роботи у березні 2018 року, та не зміни відсотку преміювання до розміру які передують та слідують після вказаного періоду (січень 2018 року - 53%, квітень 2018 року -57,16%); не проведення перерахунку грошового забезпечення та виплати грошового забезпечення за лютий-березень 2018 року; не внесення змін до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавку, доплати, підвищення та премії за 24 останні місяці служби підряд перед звільненням, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- зобов`язати внести зміни до наказу № 36 від 22 лютого 2018 року "Про затвердження розмірів преміювання", та списку поліцейських ДКП НПУ, що подаються на преміювання за результатами роботи у лютому 2018 року, до наказу № 55 від 23 березня 2018 року "Про затвердження розмірів преміювання" та списку поліцейських ДКП НПУ, що подаються на преміювання за результатами роботи у березні 2018 року та змінити відсоток преміювання до розміру які передують та слідують після вказаного періоду (січень 2018 року - 53%, квітень 2018 року - 57,16%);
- провести перерахунок грошового забезпечення та виплатити грошове забезпечення за лютий-березень 2018 року; внести зміни до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням оновлених розмірів премій за лютий-березень 2018 року;
- зобов`язати відповідача направити до уповноваженого органу - сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Донецькій області оновлену довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні місяці служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
15 жовтня 2019 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24  грудня 2019 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 27  січня  2020 року.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду даної справи є протиправність дій відповідача щодо не проведення та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення.
Як встановлено судами попередніх інстанцій наказом відповідача № 67 о/с від 07  листопада 2015 року позивач був прийнятий на службу до Національної поліції. Наказом Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 27  серпня  2018 року №146 о/с позивач був звільнений.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у декларації ОСОБА_1 за 2018 рік у графі «займана посада» зазначено старший інспектор з ОД відділу протидії кіберзлочинам в Донецькій області
Позивач не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з останньою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, керівники, заступники керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, їх апаратів та самостійних структурних підрозділів, керівники, заступники керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва або Севастополя, керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міста республіканського в Автономній Республіці Крим або обласного значення, району в місті, міста районного значення.
У касаційній скарзі позивачем зазначено, що ця справа має виняткове значення для позивача, з огляду на те, що у разі позитивного вирішення спору розмір пенсії позивача збільшиться.
Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи касаційної скарги з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження позивач не навів належних доказів на підтвердження обставин заявлених у касаційній скарзі.
Таким чином, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 
Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Аналіз правових норм та обставин справи доводить про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15  жовтня 2019 року та на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року в справі №  200/7237/19-а за позовом ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В.  Шевцова
Судді                                                                                                    В.М. Бевзенко
          Н.А. Данилевич