ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 лютого 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/2255/19
Головуючий у першій інстанції – Хоменко Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/200/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,
суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,
секретар: Кривопиша Я.О., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 усунення перешкод у здійсненні права власності та зобов`язання вчинити дії,
дата та місце складання повного тексту ухвали: 26 листопада 2019 року, м.Чернігів,
                                   В С Т А Н О В И В :
В серпні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовом та в подальшому, уточнивши свої позовні вимоги, просив зобов`язати відповідачів не чинити будь які перешкоди у користуванні орендованої позивачем земельною ділянкою кадастровий номер 7425556000:01:000:0512, шляхом перенесення за власний рахунок паркану відповідно до вимог землевпорядної документації та договору оренди земельної ділянки та не перешкоджати йому у здійсненні добудови до належного йому будинку (в тому числі і спільної з відповідачами стіни), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . 

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_4 за його заявою залишено без розгляду та відмовлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відшкодуванні їм ОСОБА_4 витрат на правову допомогу. 
Відмовляючи у відшкодуванні судових витрат суд виходив з того, що в квитанціях до прибуткового касового ордеру від 31 жовтня 2019 року адвокатом Кравченком В.В. не зазначено форму господарюючого суб`єкта, який отримав від відповідачів ці кошти (фізична особа-підприємець, самозайнята особа тощо), тому у суду відсутня можливість констатувати, що квитанції про сплату ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокату Кравченку В.В. по 4800 грн з кожного є допустимими доказами понесення ними витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Не погоджуючись з даною ухвалою представник ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – адвокат Кравченко В.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні з позивача понесених судових витрат за надання правничої допомоги та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 4800 грн витрат за надання правничої допомоги. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що стороною відповідача належним чином підтверджено витрати на правову допомогу. Суду надано квитанції до прибуткового касового ордеру, договір про надання правової допомоги, розрахунок судових витрат, ордер, що підтверджують витрати відповідачів на правову допомогу. 
На думку особи, яка подає апеляційну скаргу, позивачем по справі було подано необґрунтований позов, який не підтверджувався жодними належними та допустимими доказами по справі, а сам предмет позову було сформовано невірно, що в своїй сукупності свідчить про зловживання стороною позивача своїми процесуальними правами та в свою чергу призвело до понесення відповідачами необґрунтованих витрат з приводу захисту своїх законних прав та інтересів у вигляді оплати правової допомоги адвоката Кравченка В.В.
Також представник відповідачів звертає увагу, що чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено такої вимоги як зазначення у квитанції до прибуткового касового ордеру, який надається на підтвердження обставини отримання адвокатом гонорару від клієнта, форми здійснення адвокатом своєї діяльності, а тому мотивація суду першої інстанції у своєму судовому рішенні щодо цього є необґрунтованою. 

У визначений судом строк від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду – без змін. 
Доводи відзиву зводяться до того, що позивач жодним чином не зловживав своїм правом, а навпаки намагався захистити його в порядку, передбаченому чинним законодавством. Однак, після звернення позивача до суду, з незрозумілих причин йому було скасовано будівельний паспорт та повідомлення про початок будівельних робіт і саме це стало підставою для звернення ОСОБА_4 з заявою про залишення позову без розгляду. 
ОСОБА_4 зазначає, що стороною відповідача до відзиву на позовну заяву не було подано попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, що є самостійною підставою для відмови у відшкодуванні парової допомоги. 
Позивач вказує, що докази понесення відповідачами витрат на правову допомогу не були направлені стороні позивача, що є порушенням ч.9 ст.83 ЦПК України і суд не має права брати їх до уваги при винесенні будь-якого рішення. Це також є самостійною та окремою підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги. 
Крім того, ОСОБА_4 звертає увагу, що ним була заявлена одна вимога до всіх відповідачів, тобто окремо адвокатом відповідачів не вчинялись та не могли вчинятися індивідуальні дії відносно кожного з них, адже правова позиція і поданні документів стосуються єдиної вимоги, тактика захисту та дії адвоката вчинялися одночасно для кожного відповідача, а не індивідуально. Будь-яких індивідуальних запитів адвокатом не робилось взагалі, відзив написано один від усіх відповідачів, проте адвокатом зазначається це як окремі дії і вказується в розрахунку, як окремо витрачений час. Також посилається на позицію Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 листопада 2019 року у справі №826/15063/18, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Вбачається, що між адвокатом Кравченком В.В. та ОСОБА_2 (а.с.74), ОСОБА_3 (а.с.75), ОСОБА_1 (а.с.76) було укладено Договори про надання правової допомоги від 29 жовтня 2019 року де адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу та захищати інтереси клієнтів з приводу представництва їх інтересів в будь-яких органах державної, законодавчої та виконавчої влади, органах прокуратури, податкових органах, поліції, судових органах усіх рівнів та інстанції тощо.
Надання правової допомоги ОСОБА_6 також підтверджуються Ордерами на надання правової допомоги в Чернігівському районному суді Чернігівської області від 30 жовтня 2019 року, виданого Адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально (а.с.77, 78, 79), розрахунками судових витрат від 31 жовтня 2019 року (а.с.174-175, 177-178, 180-181), квитанціями до прибуткового касового ордеру від 31 жовтня 2019 року про оплату кожним з відповідачів 4800 грн адвокату (а.с.173, 176, 179).
Таким чином, вбачається, що відповідачами були понесені витрати на правову допомогу адвоката Кравченка В.В. 
Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 3 даної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.
Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачами витрат, пов`язаних з розглядом справи, йому, згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідачів; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, що відповідачами не доведено понесені витрати на правову допомогу адвокату Кравченку В.В., оскільки стороною відповідачів надано всі належні докази таких витрат. Тому доводи апеляційної скарги, що стороною відповідача належним чином підтверджено витрати на правову допомогу заслуговують на увагу. 
В той же час, не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги, що позивачем по справі було подано необґрунтований позов, який не підтверджувався жодними належними та допустимими доказами. Апеляційним судом встановлено, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами. Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним правом доступу до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, Законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд, з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Також апеляційний суд частково погоджується з доводами відзиву ОСОБА_4 . Зокрема, суд погоджується з тим, що позивач не зловживав своїм правом, про це судом зазначено вище. Вбачається, що подаючи позов ОСОБА_4 надав суду копію будівельного паспорту разом з повідомленням про початок будівельних робіт (а.с.19-23) та дізнавшись, що даний будівельний паспорт скасовано подав заяву про залишення позову без розгляду для можливості вирішення питання щодо правомірності дій відповідних компетентних органів, які вчинили такі дії.
Апеляційний суд погоджується з доводами позивач, що докази понесення відповідачами витрат на правову допомогу не були направлені ОСОБА_4 , що є порушенням ч.9 ст.83 ЦПК України і суд не має права брати їх до уваги при винесенні будь-якого рішення. Це також є самостійною та окремою підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги. 
Слушними є доводи ОСОБА_4 , що ним була заявлена одна вимога до всіх відповідачів, тобто окремо адвокатом відповідачів не вчинялись та не могли вчинятися індивідуальні дії відносно кожного з них, адже правова позиція і поданні документів стосуються єдиної вимоги, тактика захисту та дії адвоката вчинялися одночасно для кожного відповідача, а не індивідуально. Будь-яких індивідуальних запитів адвокатом не робилось взагалі, відзив написано один від усіх відповідачем, проте адвокатом зазначається це як окремий і вказується в розрахунку як окремо витрачений час. В той же час дані доводи могли б бути застосовані для зменшення розміру витрат на правову допомогу, проте враховуючи, що у задоволенні стягнення даних витрат відповідачам відмовлено з інших підстав, апеляційний суд не приймає до уваги доводи відзиву в цій частині. 
Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_4 , що стороною відповідача до відзиву на позовну заяву не було подано попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, що є самостійною підставою для відмови у відшкодуванні парової допомоги, адже у відзиві на позовну заяву адвокат Кравченко В.В. зазначив попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідачі понесли і які очікують понести у зв`язку з розглядом цієї справи (а.с.71).

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, шляхом зміни рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2019 року в частині викладення мотивів підстав відмови у задоволенні зазначеної вимоги в редакції мотивувальної частини цієї постанови.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч.4, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд
                                           П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 – задовольнити частково. 
Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2019 року змінити в частині мотивів відмови у стягненні витрат на правову допомогу.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 05 лютого 2020 року.

Головуючий:                            Судді: