ПОСТАНОВА
Іменем України

03 грудня 2019 року 
Київ
справа №539/4048/15-а
адміністративне провадження №К/9901/7622/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Гончарової І.А.,  
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 (головуючий суддя - Мельнікова Л.В., судді: Бартош Н.С., Філатов Ю.М.) у справі №539/4048/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів, - 

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо утримання з частини його пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію без утримання сум податку на доходи фізичних осіб та стягнути недоотриману суму пенсії в розмірі 5929,70 грн.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.12.2015 позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі щодо утримання з 01.02.2015 сум податку на доходи фізичних осіб із частини, яка перевищує три розміри мінімальної заробітної плати розміру, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з нарахованої пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 без утримання сум податку на доходи фізичних осіб із частини, яка перевищує три розміри мінімальної заробітної плати розміру призначеної та нарахованої пенсії, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі на користь                    ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії за період з 01.02.2015 по 31.08.2015  включно в сумі 5929,70 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивачеві призначена та виплачується на підставі статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до податкового законодавства сума відшкодування розміру шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу, суд вважає, що відповідач безпідставно зменшив розмір пенсії позивача на 847,10 грн., яка була призначена відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а відрахована сума пенсії за період з 01.02.2015 по 31.08.2015 підлягає поверненню.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016  рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким в позові відмовлено. 

При прийнятті цієї постанови, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Податковим кодексом України та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VІІІ від 28.12.2014, які не визнані неконституційними, не передбачено пільг по сплаті податків та зборів для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, а тому Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, яке є податковим агентом і нараховує та виплачує пенсію позивачу, правомірно утримує податок на доходи фізичних осіб за ставкою податку 15 відсотків бази оподаткування.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його у касаційному порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.03.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 у справі №539/4048/15.

На виконання вимог закону особам, які беруть участь у справі, надіслані копії ухвали про відкриття касаційного провадження та інформація про їхні права та обов`язки, надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

З 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв`язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали адміністративної справи № 539/4048/15 за правилами підпункту 4 частини першої Розділу VІІ «Перехідні положення» цього кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2018 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді у складі: Стародуба О.П. (суддя-доповідач),          суддів:  Анцупової Т.О., Кравчука В.М., 

У зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють розгляд судових справ, відповідно до підпункту 2.3.25 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено заміну судді Анцупової Т.О.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді у складі: Стародуба О.П. (суддя-доповідач), суддів:                Коваленко Н.В., Кравчука В.М.
З огляду на постановлення Верховним Судом 28.02.2018 ухвали про відведення суддів Стародуба О.П., Коваленко Н.В. та Кравчука В.М. від розгляду матеріалів касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 у справі №539/4048/15, відповідно до підпункту 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено повторний автоматизований розподіл касаційної скарги у справі № 539/4048/15 (номер провадження К/9901/7622/18).

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді у складі: Хохуляка В.В. (суддя-доповідач), суддів:                Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.

Ухвалою Верховного Суду від 29.11.2018 призначено справу № 539/4048/15 до розгляду в порядку письмового провадження на 03.12.2019.

У зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють розгляд судових справ, відповідно до підпункту 2.3.25 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено заміну судді Шипуліної Т.М.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2019 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді у складі: Хохуляка В.В. (суддя-доповідач), суддів:                Бившевої Л.І., Гончарової І.А.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016  та залишити в силі постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.12.2015.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у даному випадку у розумінні Податкового кодексу України доходи у вигляді відшкодування шкоди, що компенсується державою у вигляді державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб не підлягають.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ОСОБА_1 є ліквідатором аварії на ЧАЕС 1 категорії. Відповідно до довідки МСЕ №0018085 має ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково, отримує пенсію по інвалідності через УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У період з 01.02.2015 по 31.08.2015 із суми пенсії позивача, яка перевищувала розмір трьох мінімальних заробітних плат, пенсійним органом щомісяця утримувався податок на доходи фізичних осіб.

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.2 статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.2 статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 18 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються гарантовані державою пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету, відповідно до податкового та митного законодавства.

Пунктом 23 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що інвалідам та прирівняним до них особам (стаття 7 цього Закону) надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету, відповідно до податкового та митного законодавства.

Згідно частини 4 статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії не підлягають оподаткуванню.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, яким внесений ряд змін до норм Податкового кодексу України та до норм Бюджетного кодексу України.

Так, з 01.01.2015 відповідно до підпунктів 162.1.1,162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, податковий агент.

Згідно підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 цього Кодексу об`єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 01 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» від 28.12.2014                  № 80-VIII з 01.01.2015 розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмір 1 218 гривень на місяць.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 64 Бюджетного кодексу України податок на доходи фізичних осіб, який сплачується податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах податку, нарахованого на доходи, що сплачуються фізичній особі.

Отже, починаючи з 01.01.2015 податкові агенти, яким у даному випадку є Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області, при виплаті пенсій у розмірі, що перевищує 3654 грн. (розмір мінімальної заробітної плати 1218 грн. х 3), зобов`язані утримувати податок на доходи фізичних осіб за ставкою 15 відсотків.

При цьому, розділ VIII Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає пенсії і компенсації особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 та відповідно розмежовує поняття пенсій або компенсацій.

Так, статтями 49, 50, 51, 54 цього Закону визначені відповідні пенсії цим особам, та статтями 48, 52, 53 даного Закону - компенсації.

З урахуванням викладеного, відшкодування державою шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи, реалізується саме шляхом надання компенсацій та пільг, передбачених цим Законом.

Виплата пенсій (основної та додаткової), визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є складовою соціального захисту цих категорій осіб, а не відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Однак, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не з`ясували правової природи отримуваних позивачем виплат (пенсії, компенсації, пільги), із частини яких, що перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області утримано податок на доходи фізичних осіб.

Не встановлення в судовому процесі зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов`язків сторін у даному спорі,.

Виходячи з положень частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з частиною другою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.12.2015 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2016 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 І.А. Гончарова ,
Судді Верховного Суду