ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року 
м. Київ

справа № 914/2055/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючий, Зуєв В. А., Могил С. К., 
за участю помічника судді, який виконує обов'язки секретаря судового засідання:  Мірошниченка К. Є.,
за участю представників:
позивача - не з'явився, 
відповідача - не з'явився,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Вертлюг"
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 (колегія суддів: Плотніцький Б. Д., Кордюк Г. Т., Кравчук Н. М.) і ухвалу Господарського суду Львівської області від 05.03.2019 (суддя Іванчук С. В.) у справі
за позовом Приватного підприємства "Вертлюг"
до Львівської міської ради
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Санметал"
про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У листопаді 2018 року Приватне підприємство "Вертлюг" (далі - ПП "Вертлюг") звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівської міської ради про зобов'язання розглянути по суті заяву ПП "Вертлюг" про облаштування заїзду до належного йому майнового комплексу, розміщеного на орендованій у Львівської міської ради земельній ділянці у м. Львові по вул. Богданівській, 42/14, площею 0,1354га, кадастровий № 4610137200:08:012:0039 шляхом вилучення із земельної ділянки, належної Львівській міській раді, площею 0,5834 га кадастровий №4610137200:08:012:0042 за адресою м. Львів, вул. Богданівська, 42/1, частини земельної ділянки для облаштування проїзду з наступним її викупом ПП "Вертлюг" чи встановлення земельного сервітуту, застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони власнику - Львівській міській раді вчиняти будь-які дії з земельною ділянкою  площею 0,5834 га кадастровий №4610137200:08:012:0042 за адресою м. Львів, вул. Богданівська, 42/1.

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПП "Вертлюг", зокрема, зазначає, що воно є власником нерухомого майна  площею 667,4 кв.м на вул. Богданівській, 42/14 у м. Львові та орендує для обслуговування цього майна земельну ділянку площею 0,1354 га, кадастровий номер 4610137200:08:012:0039 на підставі договору оренди землі від 07.05.2010, укладеного з  Львівською міською радою. Для використання під'їзних шляхів позивач до 2018 року користувався також земельною ділянкою відповідно до договору спільного використання землі №13 від 01.02.2016, укладеного з ТзОВ "Сантехмонтаж-539". Проте у 2018 році з ним цей договір продовжено не було. Оскільки для використання орендованої земельної ділянки необхідним є використання під'їзних шляхів, ПП "Вертлюг" зверталося із заявою від 08.10.2018 на ім`я голови Львівської міської ради, яка зареєстрована у Львівській міській раді 08.10.2018 за № 2-28842-24, про вилучення частини земельної ділянки з метою влаштування проїзду з наступним її викупом чи встановлення земельного сервітуту. Натомість, сесією міської ради вказане звернення розглянуто не було. Оскільки Львівською міською радою не приймалося рішення про надання або про відмову в наданні частини спірної земельної ділянки позивачу, чи встановлення земельного сервітуту щодо неї для облаштування проїзду, ПП "Вертлюг" вважає, що в порушення договору оренди земельної ділянки Львівською міською радою створюються перешкоди в діяльності підприємства та у використанні майна, оскільки перекриється існуючий заїзд до нього, тому позивач вимушений захищати свої порушені права способами, передбаченими статтею 152 Земельного кодексу України.   

2. Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

2.1. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.01.2019 задоволено  заяву ПП "Вертлюг" від 21.01.2019 про вжиття заходів до забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Львівській міській раді вчиняти будь-які дії щодо розпорядження земельною ділянкою площею 0,5834 га по вул. Богданівській, 42/1 у м. Львові, кадастровий номер 4610137200:08:012:0042, до вирішення спору по суті.

2.2. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.03.2019, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019, провадження у справі №    914/2055/18 закрито. Скасовано заходи забезпечення позову у справі № 914/2055/18, вжиті ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.01.2019, а саме знято заборону Львівській міській раді вчиняти будь-які дії щодо розпорядження земельною ділянкою площею 0,5834 га по вул. Богданівській, 42/1 у м. Львові, кадастровий номер 4610137200:08:012:0042. 

2.3. Судові рішення господарських судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що вимога ПП "Вертлюг" про зобов`язання Львівську міську раду розглянути по суті заяву позивача шляхом прийняття відповідного рішення Львівськю міською радою, відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", є публічно-правовою діяльністю міської ради, що здійснюється на пленарних засіданнях відповідної ради. Тому господарські суди дійшли висновку про те, що спір, який виник між сторонами у цій справі, не підлягає розгляду в господарських судах України, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. При цьому, оскільки провадження у справі підлягає закриттю, підлягають скасуванню і заходи забезпечення позову у справі, вжиті ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.01.2019.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї   

3.1. Не погоджуючись із постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 і ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.03.2019 у справі № 914/2055/18, до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звернулося ПП "Вертлюг" із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 і ухвалу Господарського суду Львівської області від 05.03.2019, а справу №   914/2055/18 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.  

3.2. В обґрунтування касаційної скарги ПП "Вертлюг" зазначає, що судові рішення господарських судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм процесуального права. Також скаржник зазначає, що справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають із правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору, визначеного статтею 1 Господарського процесуального кодексу України, підвідомчі господарським судам. Тобто, спір, що виник внаслідок порушення права суб'єкта господарської діяльності на земельну ділянку, в тому числі органами державної влади та місцевого самоврядування, є спором про цивільне право і підлягає розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України. Тому, на думку ПП "Вертлюг", у цій справі предметом судового розгляду є спір, який виник між землекористувачем та органом місцевого самоврядування, щодо невиконання умов договору оренди з боку останнього, цей спір не є публічно-правовим, а є приватно-правовим та підлягає розгляду у відповідному господарському суді.   

4. Розгляд касаційної скарги, установлені судами обставини та позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

4.2. Предметом касаційного оскарження є ухвала та постанова місцевого та апеляційного господарських судів про закриття провадження у справі №    914/2055/18.

4.3. Оскаржувані судові рішення мотивовані тим, що вимога ПП "Вертлюг" про зобов'язання Львівську міську раду розглянути по суті заяву позивача шляхом прийняття відповідного рішення Львівською міською радою, відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є публічно-правовою діяльністю міської ради, що здійснюється на пленарних засіданнях відповідної ради. Тому господарські суди дійшли висновку про те, що спір, який виник між сторонами у цій справі, не підлягає розгляду в господарських судах України, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. 

4.4. Однак Верховний Суд не погоджується з такими висновками господарських судів попередніх інстанцій, оскільки вони ґрунтуються на неправильному застосуванні норм процесуального права та суперечать установленим обставинам справи.  

4.5. Господарські суди установили, що ПП "Вертлюг" заявлено позовні вимоги до Львівської міської ради про зобов'язання розглянути по суті заяву ПП "Вертлюг" щодо облаштування заїзду до належного йому майнового комплексу, розміщеного на орендованій у Львівської міської ради земельній ділянці в м. Львові по вул. Богданівській, 42/14, площею 0,1354 га, кадастровий №4610137200:08:012:0039 шляхом вилучення із земельної ділянки, належної Львівській міській раді, площею 0,5834 га кадастровий №4610137200:08:012:0042 за адресою м. Львів, вул. Богданівська, 42/1, частини земельної ділянки для облаштування проїзду з наступним її викупом ПП "Вертлюг" чи встановлення земельного сервітуту.

При цьому, судами одночасно установлено, що згідно з витягом про реєстрацію права власності № 16069525 від 26.09.2007, власником комплексу пилорами літ.   "В-1" заг.пл. 667,4 кв. м за адресою м. Львів, вул. Богданівській, 42/14 є ПП "Вертлюг" та відповідно до Договору оренди землі від 07.05.2010 позивач орендує за вказаною адресою у Львівської міської ради для обслуговування комплексу земельну ділянку площею 0,1354 га, кадастровий №   4610137200:08:012:0039.

4.6. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

4.7. Верховний Суд зазначає, що частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України установлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

4.8. Пунктом 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

4.9. Водночас справою адміністративної юрисдикції відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

4.10. Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, в спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

4.11. Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

4.12. Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

4.13. Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів є щодо особи не рівноправною стороною у правовідносинах, а носієм суверенної влади, що може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

4.14. Водночас, у даній справі позивач звернувся за захистом права оренди земельної ділянки, оскільки, на його думку, орган місцевого самоврядування своєю бездіяльністю порушує умови договору оренди землі. Як зазначає скаржник у касаційній скарзі, згідно з укладеним договором оренди землі, Львівська міська рада як орендодавець зобов'язалася: не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; при передачі земельної ділянки забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки.

4.15. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

4.16. При цьому приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели дії органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб.

4.17. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.04.2018 у справі №   465/7909/15-а зазначила, що з моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування Договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб'єктами та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки притаманні цивільним правовідносинам (які з урахуванням суб'єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді), а не адміністративним.

4.18. Оскільки господарські суди попередніх інстанцій установили, що згідно з витягом про реєстрацію права власності № 16069525 від 26.09.2007 власником комплексу пилорами літ.   "В-1" заг.пл. 667,4 кв. м за адресою м. Львів, вул. Богданівській, 42/14 є ПП "Вертлюг" та відповідно до Договору оренди землі від 07.05.2010 позивач орендує за вказаною адресою у Львівської міської ради для обслуговування комплексу земельну ділянку площею 0,1354 га, кадастровий №   4610137200:08:012:0039, Верховний Суд вважає помилковим висновок господарських судів про те, що спір, який є предметом цього розгляду, є публічно-правовим. 

З огляду на установлені обставини, з урахуванням предмета та підстав позову, Верховний Суд зазначає, що на момент звернення із позовом в цій справі між  ПП "Вертлюг" та Львівською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки, а позовні вимоги були спрямовані на захист права оренди земельної ділянки. 

4.19. Ураховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги про те, що у цій справі предметом судового розгляду є спір який виник між землекористувачем та органом місцевого самоврядування щодо невиконання умов договору оренди з боку органу місцевого самоврядування, а тому такий спір є приватноправовим та підлягає розгляду у господарському суді. 

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Відповідно до частин 3, 4 статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд суду першої або апеляційної інстанції.

5.3. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду (пункт 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України).

5.4. Згідно з частиною 6 статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

5.5. Ураховуючи викладене, Верховний Суд вважає, що господарські суди попередніх інстанцій помилково закрили провадження у справі № 914/2055/18. Тому постанова Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 і ухвала Господарського суду Львівської області від 05.03.2019 підлягають скасуванню, а справа №    914/2055/18 в силу приписів частини 4 статті 304 Господарського процесуального кодексу України передається на розгляд до суду першої інстанції. 

7. Розподіл судових витрат

7.1. Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 

7.2. Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

7.3. Ураховуючи, що в даному випадку справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.   

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд  

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Вертлюг" задовольнити.

2.    Постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 і ухвалу Господарського суду Львівської області від 05.03.2019 у справі №   914/2055/18 скасувати, справу №   914/2055/18 передати для продовження розгляду до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             Н. О. Багай

Судді                                                                                                          В. А. Зуєв   
                                                                                                                 
                                                                                                         С. К. Могил