Ухвала                                                                                 
05 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 542/122/19
провадження № 51-634 ск 20                                                                                             
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок  Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 листопада 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року,
в с т а н о в и в :
Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 листопада 2019 року ОСОБА_4 засуджено: за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України(далі – КК) – до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ч. 3 
ст. 185 КК – до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 190 КК – до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 21 травня 2019 року більш суворим за даним вироком остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вказаний вирок районного суду залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 висуває вимогу про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Згідно ч. 1 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного та виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. 
Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
Оскільки оскаржувана ухвала Полтавського апеляційного суду від 18 грудня 
2019 року не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, вона не може бути предметом касаційного розгляду.
Крім того, зазначений вирок районного суду щодо  ОСОБА_4 апеляційним судом не переглядався, а тому оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Таким чином, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_4 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 листопада 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду 
від 18 грудня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 С у д д і :

 
ОСОБА_1                       ОСОБА_2                        ОСОБА_3