У х в а л а        
31 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/15037/15-ц
 
провадження № 61-2180 ск 20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 19 грудня 2019 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ :
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом 
та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки 
у порушення вимог статті 392 ЦПК України у ній невірно зазначено найменування суду, до якого подається скарга, так як зазначено суд - Верховний Суд України, який не є судом касаційної інстанції.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Також у порушення вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України 
у ній не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, 
їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання 
чи перебування (для фізичних осіб), зокрема: заінтересованої особи - ОСОБА_2 та його місце проживання чи перебування.
У порушення частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги 
не додано копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, зокрема, для приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д. М. та заінтересованої особи - ОСОБА_2 . 
Таким чином, особі, яка звернулась із касаційною скаргою, необхідно направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги та копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом 
до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України 
до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору 
у встановлених порядку та розмірі.
У касаційній скарзі заявник зазначає, що звільнений від сплати судового збору 
за подання даної касаційної скарги на підставі пункту 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 
від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах». 
Проте заявником не враховано таке.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.  
Частиною другою статті 3 Закону України від «Про судовий збір» 
не передбачено звільнення від сплати судового збору за звернення 
з апеляційною чи касаційною скаргою на ухвалу суду, постановлену 
за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, такий об`єкт справляння судового збору у зазначеній нормі відсутній.
У статті 5 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає пільги 
зі справляння судового збору певним категоріям осіб за певними категоріями справ чи процесуальних дій, також відсутні пільги щодо сплати судового збору 
за подання апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду за скаргою 
на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Проте, з урахуванням визначення стадії виконання судового рішення 
як завершальної стадії судового провадження, суд при розгляді скарги постановляє ухвалу. 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Особа, яка подала скаргу на дії органів виконавчої служби, є боржником 
у виконавчому провадженні та відповідачем у позовному проваджені. Доказів, 
що вона звільнена від сплати судового збору матеріали касаційного провадження не містять, тому ОСОБА_1 не звільнена від сплати судового збору і не подала жодних доказів про наявність підстав для звільнення від такої сплати.
Зазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 березня 2018 року (справа № 904/7326/17).
Враховуючи те, що станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102 грн, то особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно сплатити 420 грн 40 коп.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК
у Печерському районі, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 19 грудня 2019 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 28 лютого  
2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                       Б. І. Гулько