КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22  січня 2020 року  місто Київ.
Справа 2-1225/11
Апеляційне провадження № 22-ц/824/725/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                               Желепи О.В.,
суддів:                                          Олійника В.І., Рубан С.М.
секретар судового засідання      Гордійчук Ж.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 травня  2019 року (у складі судді Остапчук Т.В. повний текст ухвали складено 27 червня 2019 року ) 
у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії приватного виконавця, заінтересовані особи: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Приватний виконавець Пишний Артем Володимирович,-
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2018 року до суду надійшла скарга  ОСОБА_2  на постанову приватного виконавця Пишного А.В. про відкриття виконавчого провадження №56847076 від 24.07.2018 року; 
на постанову про арешт коштів боржника від 24.07.2018 р.; 
на постанову про арешт коштів боржника від 27.07.2018 р.; 
на постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 01.08.2018 р.;
 на постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 14.08.2018 року; 
на постанову від 17.08.2018 року про розшук майна боржника.
 
Скаржник просив зобов`язати приватного виконавця Пишного А.В. вжити відповідні заходи по зняттю арешту та зупиненню реалізації майна, а саме: трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , 
 
Скарга обгрунтована тим, що виконавче провадження було відкрито до подачі стягувачем заяви про відкриття виконавчого провадження.
Скаржник вважав, що оскільки виконавче провадження відкрито з порушенням ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження" без заяви, відповідно і всі подальші дії виконавця є незаконними з огляду на те, що вчинені у незаконно відкритому провадженні. 
 
Крім того скаргу обгрунтовано тим, що виконавець незаконно наклав арешт на квартиру , яка є предметом іпотеки та незаконно передав майно на реалізацію з огляду на те, що діє ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" 
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 травня  2019 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії приватного виконавця.
 
Не погоджуючись з ухвалою, 03 вересня  2019 року  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати її та  постановити нову, якою задовольнити скаргу ОСОБА_2 
 
Вказує, що оскаржувана ухвала  постановлена з порушенням норм процесуального права та винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та без з`ясування усіх фактичних обставин справи. Жодного мотиву, на підставі якого суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги, не наведено,  оскаржувана ухвала не містить мотивувальної частини. При цьому,  не взято до уваги аргументи скаржника, викладені в скарзі, які доводять протиправність дій приватного виконавця.
 
Зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена приватним виконавцем Пишним A.B. без відповідної правової підстави, оскількина дату винесення постанови, а саме станом на 24. 07. 2018 року заява стягувача про відкриття виконавчого провадження у діловодстві приватного виконавця була відсутня.  
 
     Крім того, постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 01.08.2018 року підлягала скасуванню так як, станом на дату арешту спірного майна діяв ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» отже приватний виконавець не мав права здійснювати звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах та здійснювати його реалізацію.
 
     У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. Вказував на те, що Приватним виконавцем дотримано норм ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом відкриття провадження № 56847076 за заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль», копія заяви про відкриття виконавчого провадження прийнята та долучена до матеріалів справи. 
 
      В судовому засіданні апеляційного суду 22 січня 2020 року  представник скаржника ОСОБА_1    доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити скаргу.
 Представник банку АТ «Райффайзен Банк Аваль», Приватний виконавець Пишний А.В. - до апеляційного суду не з`явились, про розгляд скарги повідомлені.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод 1950 року.
Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Пишного Артема Володимировича знаходиться виконавче провадження № 56847076 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 2-1225/11 від 29.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу в розмірі 1 575 565,46 грн.
24.09.2018 року ОСОБА_2 отримано лист ДП «СЕТАМ» про реалізацію предмета іпотеки, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом проведення електронних торгів.
 
    28.09.2018 року ОСОБА_2 звернувся до приватного виконавця з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, в межах якого здійснюється реалізації предмета іпотеки.
Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, боржнику стало відомо, що 24.07.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пишним Артемом Володимировичем для виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 2-1225/11 від 29.06.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Крім того, в рамках цього виконавчого провадження приватним виконавцем винесено наступні постанови: про арешт коштів боржника від 24.07.2018 року, про арешт коштів боржника від 27.07.2018 року, про опис та арешт майна (коштів) боржника від 01.08.2018 року, про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 14.08.2018 року та про розшук майна боржника від 17.08.2018 року. 
Відмовляючи в задоволені скарги, суд першої інстанції встановив, що приватний виконавець при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження №56847076 від 24.07.2018 року;  постанови про арешт коштів боржника від 24.07.2018 р.;  постанови про арешт коштів боржника від 27.07.2018 р.;  постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 01.08.2018 р.;  постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 14.08.2018 року;  постанову від 17.08.2018 року про розшук майна боржника, діяв в межах своїх повноважень та чинного законодавства, без порушення прав скаржника.
Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам Закону .
Доводи апеляційної скарги про те, що 24.07.2018 року приватним виконавцем не була зареєстрована в канцелярії заява стягувача про відкриття виконавчого провадження, а зареєстрована, відповідно до штампу на заяві 25.07.2018 року, спростовуються матеріалами справи, а саме:
Відповідно до журналу реєстрації документів про відкриття виконавчого провадження Приватного виконавця Пишного А.В. за період з 01.07.2018 року по 31.07.2018 року, вбачається, що 24.07. 2018 року в провадження виконавця, надійшла заява стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»  , яка була зареєстрована, а відмітка на штампі, де зазначено 25.7.2018 року є опискою (а.с. 21-20 т. 2)
З огляду на те, що відповідно до журналу реєстрації документів, заява стягувача надійшла приватному виконавцю 24 липня 2018 року, останнім не було порушено вимоги ст. 26 ЗУ України "Про виконавче провадження", якою передбачено можливість відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача.
Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника від 24.07.2018 р.;  постанови про арешт коштів боржника від 27.07.2018 р.;  постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 01.08.2018 р.;  постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 14.08.2018 року;   постанови від 17.08.2018 року про розшук майна боржника, апеляційний суд відхиляє враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом сьомим частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що приватний виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника.
Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Відповідно до статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
    Арештовуючи майно боржника та оголошуючи його в розшук приватний виконавець діяв в межах своїх повноважень та вимог закону, а тому суд вірно відмовив в задоволенні скарги і в цій частині.     
    Крім того, Приватний виконавець, на вимогу Закону України «Про виконавче провадження» направив сторонам виконавчого провадження Постанови про опис та арешт майна (а.с. 238-240, т. 1)
 
З матеріалів виконавчого провадження також вбачається, що приватний виконавець Пишний A.B. провів всі, передбачені законодавством дії, на виконання постанови отримав інформацію про технічну документацію, витяг з реєстру територіальних громад м. Києва, відомості з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с 242 245 т. 1)
 
Відповідно до  витягів з Реєстрів речових прав на нерухоме майно (а.с. 242-244) т.1)вбачається, що у власності Боржника, окрім квартири за адресою: АДРЕСА_3 ,  є ще й інше/додаткове майно, а саме: (двохкімнатна квартира у АДРЕСА_4 ; двохкімнатна квартира у АДРЕСА_5 ; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_6 (кадастровий номер 4810137200:13:008:0003). 
Згідно з пунктом 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» визначено, що протягом дії цього Закону:
1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:
таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;
Отже, зважаючи на наявність у власності боржника вище визначеного майна, дія Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не застосовується та не може бути підставою для зобов`язання приватного виконавця зняти арешт з квартири АДРЕСА_7 та зупинення реалізації цього майна в межах виконавчого провадження на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 28.04.2011 року у справі № 2-1225/11.
При цьому колегія не враховує доводи представника скаржника про те, що в рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки за 2016 рік вказано, щодо зупинення його виконання на час дії мораторію, з огляду на те, що в даній справі оскаржені дії приватного виконавця, щодо виконання іншого рішення суду  , яке не виконується протягом 9 років.
Доводи скарги про те, що рішення районного суду є недостатньо вмотивованим , колегія суддів визнає обґрунтованими. Разом з тим, підстав для задоволення скарги, по суті заявлених в ній вимог, на дії приватного виконавця судом не встановлено, а тому суд не вбачає підстав для скасування судового рішення районного суду, яким в задоволенні скарги відмовлено. 
За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на те, що скарга залишається без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 травня  2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови  складено 23 січня 2020 року.
Головуючий                                       
Судді