ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/835/19                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
                                                                                                   Суддя-доповідач: Губська Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                        Губської Л.В., 
суддів:                                                            Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1   про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:
1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по ненаданню довідки про новий розмір посадового окладу і окладу за військове звання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із урахуванням Додатку № 1 Приміток до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» на ОСОБА_1 з 1 січня 2018 року;
2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 включити в довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 наступні види грошового забезпечення для перерахунку пенсії:
- з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року згідно з Додатком № 1 Приміток до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.» (посадовий оклад, визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати, встановленої згідно з ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» від 7 грудня 2017 р. № 2246-VIII станом на 1 січня 2018 р., помноженої на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для тарифного розряду по посаді помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічного відділу, згідно з Додатком № 1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та оклад за військове звання «підполковник», визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати, встановленої згідно з ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» від 7 грудня 2017 р. № 2246-VIII станом на 1 січня 2018 р., помноженої на коефіцієнт 0,8, встановлений для військового звання «підполковник» згідно з Додатком № 14 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року згідно з Додатком № 1 Приміток до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.» (посадовий оклад, визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати, встановленої згідно з ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» від 23 листопада 2018 р. № 2629-VIII станом на 1 січня 2019 року, помноженої на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для тарифного розряду по посаді помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічного відділу, згідно з Додатком № 1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та оклад за військове звання «підполковник», визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати, встановленої згідно з ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» від 23 листопада 2018 р. № 2629-VIII станом на 1 січня 2019 року, помноженої на коефіцієнт 0,8, встановлений для військового звання «підполковник» згідно з Додатком №14 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб») та передати довідку про новий розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку і виплати пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області;
3) Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 включати в довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 посадовий оклад і оклад за військове звання «підполковник», визначені станом на перше січня кожного року, у разі виникнення підстав, передбачених в Додатках № 1,14, Приміток до них відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та передавати довідку про новий розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку і виплати пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при обчислені з 01 січня 2018 року його пенсії та визначенні розмірів посадового окладу і окладу за військовим званням протиправно застосовано прожитковий мінімум, оскільки обрахунок пенсії має здійснюватися виходячи з 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня 2018 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано, протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 по ненаданню довідки про новий розмір посадового окладу і окладу за військове звання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із урахуванням Додатку № 1 Приміток до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" на ОСОБА_1 з 1 січня 2018 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 включити в довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року згідно з Додатком № 1 Приміток до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб." (посадовий оклад визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати, встановленої згідно з ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» від 7 грудня 2017 р. № 2246-VIII станом на 1 січня 2018 р., помноженої на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для тарифного розряду по посаді помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічного відділу, згідно з Додатком № 1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та оклад за військове звання «підполковник», визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати встановленої згідно з ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» від 7 грудня 2017 р. № 2246-VIII станом на 1 січня 2018 р., помноженої на коефіцієнт 0,8, встановлений для військового звання «підполковник» згідно з Додатком № 14 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 включити в довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року згідно з Додатком № 1 Приміток до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (посадовий оклад визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати, встановленої згідно з ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» від 23 листопада 2018 р. № 2629-VIII станом на 1 січня 2019 року, помноженої на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для тарифного розряду по посаді помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічного відділу, згідно з Додатком № 1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та оклад за військове звання «підполковник», визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати, встановленої згідно з ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» від 23 листопада 2018 р. № 2629-VIII станом на 1 січня 2019 року, помноженої на коефіцієнт 0,8, встановлений для військового звання «підполковник» згідно з Додатком № 14 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб") та передати довідку про новий розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку і виплати пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням в частині відмовлених позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Свої доводи із посиланням на висновки Верховного Суду України обґрунтовує тим, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.
Також апелянтом заявлено вимогу про скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 22.02.2019, якою його позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору. Апелянт вказує, що позаяк ним було доплачено визначену судом суму судового збору, рішення про її стягнення з відповідача в порядку ст. 139 КАС України прийнято не було.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились, що є правом сторони і не перешкоджає судовому розгляду.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області з 01 січня 2007 року та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було здійснено позивачу перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року та з 01 січня 2019 року на підставі довідок про розмір грошового забезпечення Київського обласного військового комісаріату.
Позивач, вважаючи, що його право на отримання пенсії в належному розмірі порушене внаслідок недотримання відповідачем вимог постанови Кабінету Міністрів України № 704 при оформленні довідок про розмір його грошового забезпечення, звернувся із даним позовом до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Позивачем оскаржується судове рішення в частині відмовлених позовних вимог.
Так, відмовляючи в задоволенні позову в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 включати в довідку про розмір грошового забезпечення позивача посадового окладу і окладу за військове звання «підполковник», визначені станом на перше січня кожного року у разі виникнення підстав, передбачених в Додатках № 1,14, Приміток до них відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 та передавати довідку про новий розмір його грошового забезпечення для перерахунку і виплати пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, суд першої інстанції виходив з того, що ця вимога заявлена на майбутнє, отже задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на те, що вирішувати спори на майбутнє суди не вправі.
В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова №704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови № 704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Проте, в лютому 2018 року постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 було викладено у новій редакції, а саме: « 4.Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Однак, згідно із Приміткою 1 Додатку 1 до вказаної Постанови КМУ, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт та відповідно до примітки до Додатку 14 також передбачено що, оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Отже, в обох випадках визначено, що розрахунки проводяться шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 тарифний розряд для посади помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника фінансово-економічного відділу (з якої звільнявся позивач), визначено - 32, якому відповідає тарифний коефіцієнт 3,52.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762,00 грн., а мінімальна заробітна плата - 3 723,00 грн. 
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921 гривню, а мінімальна заробітна плата - 4173 гривні.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посадовий оклад позивача повинен складати: станом на 1 січня 2018 р. - 1861 грн. 50 коп. х 3,52 = 6    552 грн. 48 коп., а не 6200 грн., а станом на 1 січня 2019 р. - 2086 грн. 50 коп. х 3,52 = 7 344 грн. 48 коп., а не 6910 грн., як це визначено відповідачем. Оклад за військовим званням позивача повинен складати: станом на 1 січня 2018 р. - 1861 грн. 50 коп. х 0,8 = 1469 грн. 50 коп., а не 1410 грн., а станом на 1 січня 2019 р. - 2086 грн. 50 коп. х 0,8 =  1669 грн. 20 коп., а не 1410 грн., як це визначено відповідачем.
В той же час, суд апеляційної інстанції вважає передчасними вимоги позивача про зобов`язання відповідача включати в довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 посадовий оклад і оклад за військове звання «підполковник», визначені станом на перше січня кожного року, у разі виникнення підстав, передбачених в Додатках № 1,14, Приміток до них відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та передавати довідку про новий розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку і виплати пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, оскільки ці вимоги є вимогами на майбутнє, а відповідачем на даний час не порушене заявлене право.
Згідно з ч.ч. 2, 6 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Із наведеним кореспондуються положення частини другої статті 124 Конституції України, якою визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
При цьому, колегією суддів враховується рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004, у якому дано визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", а саме, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.
Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, при цьому, задоволенню підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.
Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем в момент здійснення ним оскаржуваних дій чи рішень.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. 
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо вимог апелянта про скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 22.02.2019, колегія суддів зазначає таке.
Вказаною ухвалою позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, запропоновано усунути недоліки позову шляхом надання документу про сплату судового збору у сумі 1  536, 80 грн.
Судом також враховується, що заявлені вимоги не є похідними, отже відповідно до положень ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Апелянт вказує, що недоплачену частину судового збору ним було сплачено, що підтверджується платіжним дорученням № 196 від 06.03.2019.
При цьому, разом із позовною заявою, позивачем було додано документ про сплату судового збору у розмірі 768, 40 грн відповідно до платіжного доручення № 171 від 15.02.2019. 
Судом першої інстанції в рішенні було здійснено розподіл судових витрат виходячи із суми судового збору, сплаченого під час подання позовної заяви, при цьому частину судового збору у розмірі 1  536, 80 грн, сплачену ОСОБА_1 в порядку усунення недоліків позовної заяви, не було включено в розподіл судових витрат.
Проте, додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 та стягнуто на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати у сумі 1  536, 80 грн, отже задоволення вимог апеляційної скарги в цій частині призведе до подвійного відшкодування сплаченого судового збору, що є неприпустимим.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                          О.В. Епель

                                                                                                    О.В. Карпушова