Справа №589/5/20 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Лєвша С. Л.	
Номер провадження 33/816/114/20 	Суддя-доповідач Матус В. В. 	
Категорія  173 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 3 січня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 3 доби. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 3 січня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним за те, що він перебуваючи у громадському місці: АДРЕСА_2 , зірвав із будівлі Шосткинського міськрайонного суду Сумської області вивіску з інформацією про розклад роботи суду, чим порушив громадський порядок.
Відповідно поданої апеляційної скарги, ОСОБА_1 вину визнає повністю у вчиненому адміністративному правопорушенні, однак накладене суддею адміністративне стягнення вважає суворим і таким, що є явно не пропорційне вчиненому правопорушенню.
Просить постанову судді змінити, у частині накладення адміністративного стягнення, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у межах, передбачених санкцією статті.
Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури ОСОБА_1 було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а його участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
За змістом доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, з обставинами вчиненого ним адміністративного правопорушення, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 від 3 січня 2020 року (а. с. 1) погодився, таким чином суд апеляційної інстанції в цій частині обставини справи не перевіряє та дії ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП вважає вірними.
Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу необхідності пом`якшення застосованого адміністративного стягнення, то вони є обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У відповідності до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 173 КУпАП передбачено декілька альтернативних стягнень, однак суддею суду першої інстанції не було належним чином вмотивовано рішення про необхідність накладення на ОСОБА_1 саме найбільш суворого стягнення у виді адміністративного арешту, а не іншого, менш суворого стягнення.
Вказаний висновок судді суду першої інстанції суперечить не тільки вимогам ст. 32 КУпАП, згідно якої адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках, а й судовій практиці ЄСПЛ, у відповідності до якої при визначенні виду і розміру адміністративного стягнення (в тому числі і при наявності альтернативних стягнень) слід враховувати один із європейських стандартів кримінального судочинства – принцип «пропорційності», коли призначене особі адміністративне стягнення є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30 січня 2015 року у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).
Всупереч вимогам ст. 33 КУпАП суддею суду першої інстанції в повній мірі не були враховані такі суттєві обставини, які безпосередньо впливають на визначення виду і розміру адміністративного стягнення (при наявності альтернативи), як те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, здійснює догляд за своєю матір`ю 1957 року народження, яка хворіє на астму та є інвалідом І групи, а також відсутність тяжких наслідків вчиненого діяння і обставин, які обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд також керується не лише національним законодавством щодо призначення адміністративного стягнення, а й враховує автономну концепцію кримінального правопорушення, до яких відносяться і деякі адміністративні правопорушення, що передбачає, крім оцінки характеру порушення з точки зору національного права, ще й оцінку суті природи правопорушення, суворості покарання (стягнення), яке може бути застосоване до винної особи (рішення від 08 червня 1976 року у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. Netherlands), заяви № 5100/71; № 5101/71; № 5102/71; № 5354/72; № 5370/72), а також автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету – покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09 жовтня 2003 року у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.
На підставі викладеного, постанова судді відносно ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення підлягає зміні у бік його пом?якшення і визначення йому стягнення у виді штрафу в розмірі 7 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,  що дорівнює 119 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 3 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 – змінити, в частині накладення адміністративного стягнення у зв`язку з неправильним застосуванням норми матеріального права.
Призначити ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 07 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, шо становить 119 грн.
В іншій частині постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 3 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Матус В. В.