ПОСТАНОВА 
Іменем України

29 січня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 401/1222/18
провадження № 22-ц/4809/174/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Чельник О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Кадигроб С.М. від 12 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання батька, - 

встановив:
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що йому виповнилось 57 років, він не працює, є інвалідом І групи, має єдиний дохід у вигляді пенсії по інвалідності, потребує сторонньої допомоги та матеріальної підтримки.
На даний час він проживає в с. Подорожнє Світловодського району Кіровоградської області зі своєю матір`ю, яка є особою похилого віку і постійно хворіє.
Відповідачі (дружина та діти) відмовляються добровільно надавати йому матеріальну допомогу, і не виявляють бажання у здійсненні догляду. Батьківських прав він не позбавлявся, шлюб з  ОСОБА_2  не розірвано. Коли мав можливість, та не був інвалідом повністю матеріально забезпечував своїх дітей та дружину.
Стан його здоров`я вимагає постійних матеріальних витрат на ліки та оплату послуг за надання стороннього догляду від інших осіб.
Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути на його користь аліменти із ОСОБА_2 у розмірі 700 грн. щомісячно, а з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у розмірі по 1/4 частини всіх видів їх доходу, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і довічно.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області
від 12 квітня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю за безпідставністю вимог.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зокрема вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази скрутного матеріального становища відповідачів, і навпаки відповідачами надано довідки про те, що вони не перебувають на обліку в центрі зайнятості, а деякі подані документи взагалі не завірені належним чином та не можуть вважатися допустимими та прийматися судом до уваги. Разом з тим, зазначає, що при прийнятті судом рішення про стягнення аліментів має бути враховано матеріальний стан платника аліментів, але законом не передбачено повного звільнення від сплати аліментів з таких підстав. 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2019 року - без змін.
Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області
від 12 квітня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду
від 10 липня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення з повнолітніх дітей аліментів на утримання непрацездатного батька скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 10 липня 2019 року залишено без змін.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Подорожнє, Світловодського району, Кіровоградської області.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25 лютого 1984 року перебувають в зареєстрованому шлюбі.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи із 10 жовтня 2016 року, тому є залежним від інших осіб у виконанні життєво-важливих
соціально-побутових функцій, страждає на тяжке захворювання імунної системи організму та перебуває з даного приводу на обліку в Світловодській ЦРЛ із липня 2015 року, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання в розмірі 1 452 грн. на місяць.
Із 16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю першої групи Б загального захворювання безстроково.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 із
24 грудня 2012 року є в рівних частках співвласниками квартири АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із 01 жовтня 2012 року офіційно не працевлаштована, на обліку у Світловодській міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості не перебуває. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних-осіб - платників податків, за період з І кварталу 2015 року по І квартал 2018 року інформація про доходи ОСОБА_2 відсутня.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 24 липня 2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_9 , є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Проживає разом із чоловіком та сином. Згідно записів у трудовій книжці виданій на ім`я ОСОБА_4 остання, з 01 липня 2002 року, після закінчення Світловодського ПТУ №5, офіційно не працевлаштована, за період з І кварталу 2015 року по І квартал 2018 року отримувала державну та соціальну матеріальну допомогу в розмірі 2 580 грн. в квартал, на обліку у Світловодській міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості не перебуває.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Із 29 вересня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 , має неповнолітнього сина  ОСОБА_12 ,  ІНФОРМАЦІЯ_7 . Згідно записів у трудовій книжці виданої на ім`я ОСОБА_3 з 28 червня 2007 року, офіційно не працевлаштований, в Державному реєстрі фізичних-осіб - платників податків, за період з І кварталу 2015 року по І квартал 2018 року інформація про його доходи відсутня, на обліку у Світловодській міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості не перебуває.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Із 27 вересня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Проживає разом зі своїм чоловіком та сином в орендованій квартирі, на підставі договору
від 31 січня 2017 року. Ніде не працювала і не працює. В Державному реєстрі фізичних-осіб - платників податків, за період з 4 кварталу 2017 року
по 1 квартал 2018 року отримувала державну та соціальну матеріальну допомогу в розмірі 2 580 грн. в квартал. На обліку у Світловодській міськрайонній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості не перебуває.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі.
Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. 
Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).
Враховуючи те, що позивач є пенсіонером, інвалідом І групи, має важке захворювання, потребує постійного лікування та стороннього догляду, а тому апеляційний суд вважає має потребу у матеріальній допомозі, яку його повнолітні діти не надають, хоча є працездатними та мають можливість сплачувати аліменти на утримання батька.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 у розмірі по 1/8 частини всіх видів їх доходу з кожного, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і довічно.
Таким чином, у відповідності до статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 440,50 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення з повнолітніх дітей аліментів на утримання непрацездатного батька скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 у розмірі по 1/8 частини всіх видів їх доходу з кожного, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і довічно.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 440 грн. 50 коп. в дохід держави. 
Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 440 грн. 50 коп. в дохід держави. 
Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 440 грн. 50 коп. в дохід держави. 
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л.Дуковський О.І. Чельник