Справа № 442/5879/13-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С. 
Провадження № 22-ц/811/2494/18                 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 
Категорія: 84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П. 
секретаря: Цапа П.М.
з участю: представника Стрийського ВДВС ГТУЮ у 
Львівській області Мацюпи А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 вересня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

в липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на дії державного виконавця про визнання неправомірними дій державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Юник Ольги Богданівни; скасування оскаржуваного розрахунку; зобов`язання державного виконавця здійснити новий розрахунок заборгованості по аліментах, в якому розмір аліментів обчислити, виходячи з середньої заробітної плати в провінції Валенсія (Іспанія).
В обгрунтування скарги покликалась на те, що 07.11.2007 рішенням Дрогобицького суду ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 коштів на утримання сина ОСОБА_3 , 2000 р.н., у розмірі 1/ 4 частина всіх видів його доходу, на виконання якого видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби. При виході за вказаною у виконавчому листі адресою, державний виконавець Стрийського ВДВС встановив, що боржник в Україні не проживає, а з 2002 року офіційно знаходиться на роботі в Іспанії. Так як на той час Україна вже приєдналася до міжнародної Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, 04.08.2008 Мін`юст України направив до Мін`юсту Іспанії клопотання про виконання цього судового рішення на території Королівства Іспанія. 16.07.2009 Дрогобицьким судом ухвалено рішення, залишене без змін колегією суддів апеляційної та касаційної інстанцій, про збільшення розміру аліментів до 1/3 від усіх видів доходу боржника. Скаржником знову був отриманий виконавчий лист, який пред`явлено до виконання, але боржник надалі знаходився за межами України – в Іспанії. 10.09.2010 Мін`юстом України дане рішення разом з клопотанням скаржника про визнання і виконання його на території Королівства Іспанія знову було передане Мін`юсту Королівства Іспанії згідно Конвенції про міжнародне стягнення аліментів. В лютому 2011 представник боржника на засіданні органу опіки повідомив, що боржник повертається для подальшого проживання в Україну. Саме тому скаржником був забраний з Дрогобицького суду виконавчий лист і повторно пред`явлений до виконання до Дрогобицького ВДВС, 16.04.2011 Дрогобицьким ВДВС була винесена постанова про відкриття ВП. 18.01.2013 суд 1-ої інстанції Монкада Валенсія Іспанія визнав рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 16.07.2009, та зобов`язав боржника здійснити оплату сум, яку він винен аліменти згідно цього рішення. Рішення остаточне і не підлягає оскарженню. Зазначає, що в подальшому Дрогобицьким і Трускавецьким ВДВС неодноразово надсилалися запити до компетентних органів Іспанії з проханням надати дані про доходи боржника,отримані ним в Іспанії 09.09.2011; 11.10.2011; 18.11.2011; 28.01.2014; 12.02.2014; 25.02.2014; 10.07.2015; 18.02.2016; 29.06.2016, проте жодної відповіді на ці запити так і не надійшло. Вказує, що оскільки боржник з 2002 року постійно проживає та працює на території Іспанії, що підтверджено довідкою з Державної прикордонної служби України, де має зареєстроване місце проживання – з 2011 року – Валенсія Монкада Плюс Ультра 14/8; а з 12.12.2016 ще й в Валенсія ОСОБА_4 13-А, в Україні з 1999 взагалі не проживає, а з 2002 в Україні і не зареєстрований, рішення Дрогобицького міськрайсуду від 16.07.2009 було передане для виконання в Королівство Іспанія згідно міжнародної Конвенції про стягнення аліментів за кордоном; судом 1-ої інстанції Монкада Валенсія від 18.01.2013 було визнане та допущене до виконання території Іспанії рішення Дрогобицького суду від 16.07.2009 і тільки внаслідок розбіжностей в законодавствах України та Іспанії щодо способу обчислення аліментів, та умисному приховуванні своїх доходів боржником, рішення суду досі не виконане; іспанські компетентні органи визначили, щоб українська сторона обчислила конкретну суму заборгованості по аліментах на основі вимог внутрішнього законодавства України, але виходячи з реальних доходів боржника ОСОБА_5 , отриманих ним в Іспанії. Враховуючи наведе, вважає, що державний виконавець неправомірно нараховує заборгованість по аліментах, виходячи з середньомісячної зарплати по м. Дрогобич, де боржник взагалі не проживає, не зареєстрований, жодного майна не має. Вказувала, що це суперечить Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, рішенню суду 1-ої інстанції Монкади Валенсія та досягнутій домовленості між іспанською та українською сторонами. Також зазначає, що при апеляційному розгляді справи № 442/5879/13-ц за позовом боржника про зменшення розміру аліментів до 500 грн/міс, колегією суддів було встановлено, що: „представник позивача визнає ту обставину, що ОСОБА_6 перебуває в Іспанії та за замовленнями інших осіб виконує нескладні роботи, за які отримує кошти”, а тому вважає, що в цьому випадку під час періодів безробіття боржника для розрахунку треба брати середньомісячну зарплату боржника по місцю його постійного перебування – Іспанія Валенсія. Дані про середньорічну зарплату в цьому регіоні знаходяться у відкритому доступі на офіційній сторінці іспанської податкової служби:https://www.agenciatributaria.es/AEAT/Contenidos_Comunes/La_Agencia_Tributaria/Estadisticas/Publicaciones/sites/mercado/2016/jrubik3ed2cb244ad65baf0fb77ebbdd4dc16ec5250e6d.html: cередньорічна зарплата у провінції Валенсія, де постійно зареєстрований боржник, становила: за 2014 рік – 17.746,00 євро/рік або 1.478,83 євро/міс, тоді сума аліментів – 492,94 євро/міс за 2015 рік – 18.052,00 євро/рік або 1.504,33 євро/міс, тоді сума аліментів – 501,44 євро/міс за 2016 рік – 18.253,00 євро/рік або 1.521,08 євро/міс, тоді сума аліментів – 507,03 євро/міс. Просить скаргу задовольнити.
Оскаржуваною ухвалою у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмолено.
Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , вапеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема покликається на те, що державним виконавцем не вжито належних заходів для примусового виконання судового рішення, оскільки  боржник не виконував вимог державного виконавця та не надавав їй відповіді на питання про надання декларації про доходи, інформацію про транспортні засоби, інформацію про те, чи належить йому боржнику квартира, в якій він на даний час проживає в Іспанії місті Валенсія, інформацію про іпотечний кредит в банку SABADEL та депозитний рахунок № НОМЕР_1 , разом з тим державний виконавець Юник О.Б. не застосувала до боржника заходів впливу у вигляді штрафу, чим порушила свою посадову інструкцію.  Також, покликається на те, що державним виконавцем не було вчинено належних заходів і дій для розшуку автомобіля «Москвич», який знаходиться у власності боржника. В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції визнав, що боржник не подав дані про свої доходи та податкові декларації, однак не надав жодної оцінки бездіяльності державного виконавця в частині притягнення боржника до встановленої законом відповідальності. Також, вказує і на те, що не ґрунтуються на нормах закону і твердження суду про те, що державний виконавець позбавлена можливості здійснювати запити до іноземних держав, оскільки ВДВС, починаючи ще з 2011 року по 2016 року неодноразово зверталася із запитами до Королівства Іспанії. Також вказує і на те, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки листу Посольства України в Іспанії, згідно якого між українською та іспанською стороною була досягнута домовленість про розрахунок заборгованості по аліментах українською стороною за українськими законами, але враховуючи ті доходи боржника, які він отримує в Іспанії. Враховуючи наведене просить увалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити її скаргу на дії державного виконавця.
Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника Стрийського ВДВС ГТУЮ у Львівській області Мацюпи А.А. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
 
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у платника аліментів доходів, починаючи з 01.12.2017 до 22.06.2018, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази подання стягувачем відомостей про доходи боржника за кордоном, та що державний виконавець, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження” та Інструкції з організації примусового виконання рішень, позбавлена можливості здійснювати запити до іноземних держав, останнє відоме місце проживання ОСОБА_2 на території України – м. Дрогобич, а тому державний виконавець при здійсненні розрахунку заборгованості діяв в межах своїх повноважень, визначених Законом України „Про виконавче провадження” та керувався Законами України.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляд у на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Так, згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Частиною 3 ст. 71 Закону України „Про виконавче провадження” установлено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України „Про виконавче провадження” державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження.
Пунктом 7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 (надалі – Інструкція) визначено, що розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилися після утримання податків, відсотків або частки заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.
Згідно п. 7.13.1 вказаної Інструкції, якщо боржник не працює або відсутні інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.
Наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2006 № 121/5, зареєстрованим 29.12.2006 за № 1390/ 13264, затверджена Інструкція про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном (далі – Інструкція), якою визначена процедура стягнення аліментів на дитину згідно з Конвенцією у відносинах з державами, які є її сторонами, у тому числі з Іспанією.
Відповідно до ст. 195 СК України  заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою – підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору – судом.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні в Стрийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-123/09, виданого 23.10.2009 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 коштів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.10.2009 і до досягнення ним повноліття.
02.07.2018 державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Юник Ольгою Богданівною проведено розрахунок заборгованості по аліментах у ВП № 25780960, з яким не погоджується ОСОБА_1 і який нею оскаржується, згідно якого заборгованість по аліментах розраховано на підставі даних Головного управління статистики у Львівській області стосовно розміру середньої заробітної плати по м. Дрогобичу, оскільки дані про отримані доходи боржника ОСОБА_2 у матеріалах виконавчого провадження відсутні, декларації про доходи, отримані за кордоном, боржник не подавав.
Відповідно до Закону України „Про приєднання України до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном” Верховна Рада України постановила приєднатися до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, укладеної 20 червня 1956 року у м. Нью-Йорк.
Матеріалами справи встановлено і це не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу проживає в Королівстві Іспанія, згідно судового рішення Королівства Іспанія від 18 січня 2013 року визнано рішення суду України від 16 липня 2009 року щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 .
Відмова суду першої інстанції в задоволенні скарги мотивована тим, що розраховуючи розмір заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів, державний виконавець підставно виходила з даних Головного управління статистики у Львівській області стосовно розміру середньої заробітної плати по м. Дрогобичу, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про отримані в період з 01.12.2017 по 22.06.2018 доходи боржника ОСОБА_2 , відсутні декларації про його доходи, отримані за кордоном, і такі боржник не подавав. 
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
Встановлено, і це не заперечувалося представником ОСОБА_2 – ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції, що платник аліментів ОСОБА_2 протягом тривалого часу дійсно проживає в Королівстві Іспанія, а не в Україні.
Частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частина 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає права виконавця під час здійснення виконавчого провадження, п. 3 ч.3 ст. 18 цього Закону надає право виконавцю з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Тобто, зазначена стаття Закону України «Про виконавче провадження» надає виконавцю право звертатися до компетентних державних органів з метою отримання інформації, необхідної для виконання судових рішень.
Що стосується посилання суду першої інстанції на ч. 4 ст. 24 Закону України „Про виконавче провадження”, відповідно до якої виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України, то дана норма не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки не стосується отримання виконавцем інформації необхідної для вчинення виконавчої дії з метою примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів.
А відтак, встановивши, що платник аліментів ОСОБА_2 з 1999 року проживає за межами України у Королівстві Іспанія, що учасниками та їх представниками не заперечувалося, виконавець не вправі був розраховувати заборгованість ОСОБА_2 , який тривалий час проживає та працює в Королівстві Іспанія, виходячи із середньої заробітної плати по м. Дрогобич, а з метою виконання судового рішення про стягнення аліментів, яке тривалий час не виконується, для отримання інформації про доходи платника аліментів ОСОБА_2 не був позбавлений можливості звернутися до Міністерства юстиції України, оскільки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний був вжити всіх заходів для встановлення джерел і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, які він одержав за кордоном. 
Посилання на те, що в матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація про реальні доходи ОСОБА_2 за межами України, декларація про його доходи, отримані в Королівстві Іспанія, і така на вимогу державного виконавця ним не подавалися, не є підставою для розрахунку заборгованості по аліментах, виходячи розміру середньої заробітної плати по м. Дрогобич Львівської області, так як такий розрахунок суперечить змісту ст. 195 СК України.
На думку колегії суддів державний виконавець повинен був вжити всіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», для встановлення джерел і розміру дійсних доходів боржника ОСОБА_2 , і з врахуванням реальних доходів боржника, отриманих ним в Королівстві Іспанія, розрахувати розмір заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на сина ОСОБА_3 , 2000 року народження.
Колегія суддів, з врахуванням положень ст. 195 СК України, вважає, що обов`язок встановлення джерела і розміру заробітку (доходів) платника аліментів, який він одержав за кордоном, покладено саме на виконавця, яким здійснюється примусове виконання рішення суду, і який вправі звернутися за необхідною інформацією про доходи боржника до установ Королівства Іспанія через Міністерство юстиції України, оскільки відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а відповідно до п.3 ч.3 ст. 18 цього Закону виконавцю з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. 
За вищенаведеного, дії державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Юник Ольги Богданівни при здійсненні розрахунку заборгованості за аліментами, на підставі даних Головного управління статистики у Львівській області стосовно розміру середньої заробітної плати по м. Дрогобич Львівської області, слід визнати неправомірними та скасувати розрахунок заборгованості за аліментами у ВП №25780960, складений 02 липня 2018 року головним державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Юник Ольгою Богданівною.
Колегія суддів вважає, що державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області слід зобов`язати здійснити розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.11.2009 року, розрахунок яких провести, виходячи з дійсних доходів ОСОБА_2 , в тому числі отриманих ним у Королівстві Іспанія.
Матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_2 на час виникнення заборгованості по аліментах не працював, а тому з врахуванням положення абз. 1 ч. 2 ст. 195 СК України вимоги скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання державного виконавця здійснити новий розрахунок заборгованості ОСОБА_2 , виходячи з середньої заробітної плати в провінції Валенсія (Іспанія), не підлягає до задоволення. 
На думку колегії суддів підставними та обґрунтованими є доводи скарги ОСОБА_1 про те, що державний виконавець, за наявності у ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів, безпідставно не вживав до боржника ОСОБА_2 відповідних заходів впливу, передбачених ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 вересня 2018 року - скасувати та ухвали нову постанову, якою скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.        
Дії державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Юник Ольги Богданівни при здійсненні розрахунку заборгованості за аліментами – визнати неправомірними.
Скасувати розрахунок заборгованості за аліментами у ВП №25780960, складений головним державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Юник Ольгою Богданівною, складений 02 липня 2018 року.
Зобов`язати державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області здійснити розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.07.2009 року, розрахунок яких провести, виходячи з доходів ОСОБА_2 , в тому числі отриманих ним у Королівстві Іспанія.
В задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_1 – відмовити.        
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 16.01.2020 року.

Головуючий:                 Шеремета Н.О.

Судді:                         Крайник Н.П.

                        Цяцяк Р.П.