ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Балаклицький А.І.
                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2020 року                                                                                      Справа № 320/4272/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                                    Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,
за участю секретаря           Лісник Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до                     Головного управління Пенсійного фонду України 
в Київській області

про                     визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною відмову Броварського ОУПФУ Київської області щодо здійснення перерахунку його пенсії;
- зобов`язати Броварське ОУПФУ Київської області провести позивачу з 25.04.2019 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01 січня відповідного року, згідно з частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (5х4173,00 грн. = 20865,00 грн.);
- у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводити перерахунок пенсії, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01 січня відповідного року без застосування формули, зазначеної в постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р (ІІ)/2019 визнано неконституційним обмеження соціальних прав осіб, передбачених частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за видом служби, а тому позивач як особа, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, внаслідок чого в наступному здобула інвалідність, набув право на здійснення перерахунку його пенсії в порядку вказаної законодавчої норми.
          Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р (ІІ)/2019 дійсно визнано частину третю статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині словосполучення «дійсної строкової служби» такою, що не відповідає Конституції України, але оскільки порядок виконання зазначеного рішення КСУ не визначено, то на думку апелянта, позивач набуде право на отримання відповідних соціальних гарантій лише після внесення змін до відповідних нормативно-правових актів.
          З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2019 відкрито апеляційне провадження в цій справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
          У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у 1986 році позивач працював водієм у Броварському АТП 31014, яке реорганізовано в Броварське АТП 13209.
Довідкою від 12.10.2011 № 01-04/1645, виданою Головним управлінням з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, підтверджено факт участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в якості водія на комплексному пункті перевантаження і дезактивації (КППіД) с. Старі Соколи від Броварського АТП 31014 за рахунок особового складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони підприємств, установ та організацій Київської області в період з 13 по 23 червня 1986 року.
Довідкою Броварського АТП 13209 від 2000 року № 268 підтверджено, що позивач був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС Ради міністрів СРСР і ВЦСПС від 29.12.1987 №1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05.06.1986 №665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, а саме в період: з 13.06.1986 по 30.06.1986.
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №  1 (посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_1 з вкладкою № 634813, видане Київською обласною державною адміністрацією).
Згідно з витягом із акту огляду МСЕК до довідки сер. КИО-І № 330182 від 25.11.2008 з 01.12.2008 позивачу присвоєно довічно другу групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги до довідки серії КИО-І № 330182 від 25.11.2008, ступінь втрати професійної працездатності позивача у відсотках становить 80 %.
Також, позивач має статус інваліда війни другої групи (посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 13.10.2011 УПСЗН Броварської міської ради) та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
Позивач перебуває на обліку в Броварському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України (правонаступником якого є відповідач) та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
У травні 2019 року позивач звернувся до Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, згідно з частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Листом від 04.06.2019 № 286/Л-01 Броварське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило позивача про те, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)2019 визнано неконституційним обмеженні щодо соціальної гарантії, передбаченої частиною третьою статті 59  Закону, але таке рішення КСУ не містить положень щодо порядку його виконання, а також про те, що із зазначеного питання Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики України, а тому після надходження роз`яснення щодо порядку виконання рішення КСУ № 1-р(ІІ)2019 його буде додатково проінформовано.
Позивач, вважаючи неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку його пенсії, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), постановою КМУ від 15.11.2017 р. № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 851).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній з 05.10.2006 р. по 01.10.2017 р. було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Згідно з ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній з 01.10.2017 р. та на теперішній час, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
У Змінах, що вносяться до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджених Постановою № 851, також зазначено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України закріплене у частині третій статті 59 Закону № 796-ХІІ словосполучення «дійсної строкової», а також, крім іншого, наголошено, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.
Крім того, Конституційний Суд України зазначив, що аналіз положень статей 16, 17 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. За Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Таким чином, з 25.04.2019 правовою підставою для здійснення перерахунку пенсії в порядку частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ є сукупність наступних умов: 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, перебуваючи у складі невоєнізованого формування цивільної оборони підприємств, установ та організацій Київської області у період 13.06.1986 по 23.06.1986, брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та отримав у зв`язку з цим інвалідність, а отже, набув право на здійснення перерахунку його пенсії у порядку частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ.
Доводи апелянта про те, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р (ІІ)/2019 дійсно визнано частину третю статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині словосполучення «дійсної строкової» служби такою, що не відповідає Конституції України, але оскільки порядок виконання зазначеного рішення КСУ не визначено, то на думку апелянта, позивач набуде право на отримання відповідних соціальних гарантій лише після внесення змін до відповідних нормативно-правових актів, колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними.
При цьому, суд зазначає, що відсутність затвердженого порядку та/або розробленого державою механізму не скасовує право на пільги, регламентовані законодавством, та не надає правових підстав для позбавлення позивача такого права.
Судова колегія також враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в п.п. 70, 71 рішення у справі «RYSOVSKYY v. UKRAINE» («Рисовський проти України») заява № 29979/04, в якому Європейським судом з прав людини підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування», відповідно до якого, в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). 
Крім того, в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року Європейський суд з прав людини наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.
При цьому, у рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання протиправною відмови Броварського ОУПФУ Київської області щодо здійснення перерахунку пенсії позивача та зобов`язання відповідача провести позивачу з 25.04.2019 перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, установленої законом на 01 січня відповідного року, згідно з частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
При вирішенні спору щодо вказаних позовних вимог судом першої інстанції повно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Разом з тим, перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги в частині щодо задоволення решти позовних вимог (щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача без застосування формули, яка визначена пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210 та щодо проведення перерахунку пенсії позивача в майбутньому, у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати), колегія суддів зазначає, що визначення порядку розрахунку пенсії позивача при здійсненні її перерахування за частиною третьою статті 59 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідного розрахунку в майбутньому на стадії виниклих між сторонами правовідносин належить до дискреційних повноважень відповідача, які на теперішній час ним ще не реалізовані, а відповідні права позивача - не порушені.
Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тож, задоволення судом першої інстанції позовних вимог в цій частині у вказаний спосіб не відповідає завданням адміністративного судочинства, регламентованим статтею 2 КАС України.
Отже, при вирішенні спору в цій частині судом першої інстанції було порушено норми процесуального законодавства, що призвело до неправильного вирішення відповідних позовних вимог та згідно зі статтею 317 КАС України є правовою підставою для скасування оскаржуваного рішення суду в цій частині.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області підлягає задоволенню частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача без застосування формули, яка визначена пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210 та щодо проведення перерахунку пенсії позивача в майбутньому, у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати - скасуванню, адміністративний позов у цій частині позовних вимог - залишенню без задоволення. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Розподіл судових витрат.
Позивач у цій справі звільнений від сплати судового збору, відповідно до статті 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача без застосування формули, яка визначена пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210, та щодо проведення перерахунку пенсії позивача в майбутньому, у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати - скасувати та ухвалити в цій частині постанову, якою в задоволенні таких позовних вимог - відмовити.
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 04 лютого 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: