Постанова
Іменем України 
 
13 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 336/966/18
провадження № 61-16355св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.
 
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство «Правекс Банк»,
відповідач - ОСОБА_1 , інтереси якого представляє  ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради 
по Шевченківському району,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Правекс Банк» 
на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2019 року у складі судді Зарютіна П. В. та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року у складі колегії суддів: 
Кухара С. В., Крилової О. В., Полякова О. З.
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2018 року акціонерне товариство «Правекс Банк» (далі - АТ «Правекс Банк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , правонаступником якого є  ОСОБА_1 , інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 31 907 доларів США.
В обґрунтування своїх позовних вимог АТ «Правекс Банк» зазначило,                  що 20 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 2826-032/06Р, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 50 тис. доларів США зі сплатою 12 % річних з кінцевим строком повернення до 20 грудня 2031 року.
У зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків у позичальника станом 
на 16 січня 2018 року виникла заборгованість за кредитним договором 
у розмірі 31 907 доларів США, яка підлягає стягненню зі спадкоємця позичальника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 . 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 
2019 року у задоволені позову АТ «Правекс Банк» до  ОСОБА_1 , в особі законного представника ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості 
за кредитним договором відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк своєчасно 
у визначений законом строк не звернувся з вимогами 
до спадкоємців померлого боржника ОСОБА_3 .
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 рокуапеляційну скаргу АТ «Правекс Банк» залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У касаційній скарзі АТ «Правекс Банк» просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 
2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 
2019 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись 
на неправильне застосування судами норм матеріального права 
і порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли неправильного висновку про відмову у задоволенні позову АТ «Правекс Банк», оскільки 
ОСОБА_1 набув статус іпотекодавця, а зобов`язання за кредитним договором забезпечені іпотекою. Заявник вважає, що положення           статті 1281 ЦК України не підлягають застосуванню до правовідносин сторін.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.
30 жовтня 2019 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що між АТ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 
був укладений кредитний договір № 2826-032/06Р від 20 грудня 2006 року, за умовами якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. доларів США зі сплатою 12,00% річних строком до 20 грудня 2031 року.
У зв`язку з неналежним виконанням обов`язків заборгованість позичальника за розрахунками банку станом на 16 січня 2018 року складає 31 907 доларів США.
Позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04 лютого 2011 року за заявою ОСОБА_2 , яка діє як законний представник від імені малолітнього спадкоємця ОСОБА_1 , 2004 року народження, заведено спадкову справу № 88.
Зі смертю боржника ОСОБА_3 (первісного відповідача), зобов`язання з повернення отриманого ним кредиту увійшли до складу спадщини.
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог 
та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування 
не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до положень статей 526, 530, 598 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом.
Відповідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою, третьою статті 1281 ЦК України передбачено, 
що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати 
про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.
Частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. 
Судами встановлено, що матеріали справи не містять доказів своєчасного у передбачений законом строк звернення позивача з вимогами до спадкоємців померлого ОСОБА_3 . 
Позивач не довів факт пред`явлення ним вимоги до спадкоємця                позичальника - ОСОБА_1 у межах строків, визначених                статтею 1281 ЦК України. У період з 23 листопада 2010 року по 19 лютого 2018 року АТ «Правекс-Банк» не заявляло вимог до спадкоємця померлого позичальника, що свідчить про пропуск банком строків, визначених  статтею 1281 ЦК України. Пропуск вказаного строку позбавляє позивача права відповідної вимоги до спадкоємця.
Висновки судів першої й апеляційної інстанції узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).
Посилання касаційної скарги на те, що судами не надано належної оцінки укладеному між банком та позичальником договору іпотеки не дають підстав для скасування правильних по суті і законних рішень судів попередніх інстанцій, якими встановлено, що у позивача відсутнє право на отримання коштів за кредитним договором від спадкоємця померлого позичальника.
Доводи касаційної скарги та зміст оскаржених судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу акціонерного товариства «Правекс Банк» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 
2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 
2019 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   Є. В. Синельников
 
                                                                                          С. Ф. Хопта
 
                                                                                                В. В. Шипович