УХВАЛА

21 лютого 2020 року 
Київ
справа №640/21995/18
адміністративне провадження №К/9901/4060/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів - Білак М.В., Єресько Л.О.,
перевіривши касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року
у справі №640/21995/18
за позовом ОСОБА_1 
до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
11 лютого 2020 року зазначена касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як до суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України). Касаційна скарга подана засобами поштового зв`язку та передана до поштового відділення 07 лютого 2020 року. 
Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон №460-IX), який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Зі змісту касаційної скарги та ухвалених в даній справі судових рішень вбачається наступне. 
ОСОБА_1 (надалі -позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі - відповідач) в якому, просив суд:
- визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві від 10 травня 2018 року на підставі подання № 4/2018 про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві від 22 серпня 2014 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дамаск Сирійської Арабської Республіки;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби в м. Києві направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві від 10.05.2018 на підставі подання № 4/2018 про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві від 22 серпня 2014 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дамаск Сирійської Арабської Республіки.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 10 травня 2018 року про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 22 серпня 2014 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , уродженця м. Дамаск Сирійської Арабської Республіки
Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанції відповідач звернувся з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції.
У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
В свою чергу, за змістом пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідними винятками згідно з частиною четвертою статті 257 указаного Кодексу є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Окружним адміністративним судом міста Києва в ухвалі про відкриття провадження у справі від 23 січня 2019 року віднесено дану справа до категорії справ незначної складності.
Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин та предмет спору, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.
Поруч з цим, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Отже, оскільки спір у цій справі не відноситься до категорії спорів, передбачених частиною четвертою статті 257 КАС України, касаційна скарга Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області подана на судові рішення, прийняті у справі незначної складності, скаржник не посилається на передбачені пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткові обставини справи, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про їх наявність, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі №640/21995/18 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова
М.В. Білак
Л.О. Єресько,
Судді Верховного Суду