ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 лютого 2020 року           справа № 415/8058/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП капрала поліції Мартовіцького Захара Володимировича на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 січня 2020 року (повний текст складено 24 січня 2020 року в м. Лисичанськ Луганської області)  у справі № 415/8058/19 (головуючий І інстанції суддя Фастовець В.М.) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП капрала поліції Мартовіцького Захара Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

                                                      В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП капрала поліції Мартовіцького Захара Володимировича (далі - відповідач), в якому просив скасувати постанову серії ЕАК № 1516866 від 13.09.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що правил дорожнього руху не порушував, а відповідач при винесенні постанови допустив істотні порушення процесуальних прав, а тому вважає постанову незаконною та протиправною. 
Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 24 січня 2020 року у справі № 415/8058/19 адміністративний позов було задоволено повністю, внаслідок чого: скасовано постанову серії ЕАК № 1516866 від 13.09.2019 поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП капрала поліції Мартовіцького Захара Володимировича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.; провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.
13 вересня 2019 року відповідачем відносно позивача було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1516866, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.
У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 13.09.2019 о 16 год. 39 хв. в м. Рубіжне Р66 158 км, керуючи транспортним засобом BМW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 82 км/год. у населеному пункті позначеним дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», при дозволенній швидкості 50 км/год., порушення зафіксовано технічним приладом TRUCAM TC000670, чим порушив п.п. 12.4 Правил дорожнього руху України.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно п. 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.
Колегія суддів наголошує на тому, що перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.
Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обов`язком суб`єкта владних повноважень згідно ст. 19 Конституції України.
З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї надано відео з камери № ВВ-00029 та відео з лазерного вимірювача швидкості руху TruCam ЕС000670.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем надано відеозапис з лазерного вимірювача швидкості руху TruCam ЕС000670, на якому чітко видно автомобіль BМW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , а також вказано швидкість його руху, дату та час руху та відео № ВВ0029, тоді як в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення вказано інший номер - № ВВ00029.
Оскільки номер пристрою ВВ-00029 згідно постанови не співпадає з номером пристрою ВВ0029 згідно відеозапису, колегія суддів не може прийняти у якості доказу наданий відповідачем відеозапис.
Згідно ПДР дорожній знак 5.45 позначає - «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. Отже, згідно ПДР знак 5.45 позначає не лише найменування населеного пункту, а й його початок. При цьому, місце встановлення такого знаку співпадає з фактичними межами забудови населеного пункту. Відтак, зона дії знаку 5.45. поширюється на ділянку автодороги від місця його установлення до знаку 5.46.
Поряд з цим, на відеозаписі з лазерного вимірювача швидкості руху TruCam ЕС000670, наданого відповідачем, не зафіксований дорожній знак 5.45 або знак 5.46. В тому числі, не надано відповідачем доказів про місце встановлення знаків 5.45, 5.46 в м. Рубіжне, а відтак не можливо встановити на якому відрізку автодороги Р66 158км розпочинається та на якому відрізку закінчується його дія і чи дійсно перевищення швидкості водієм ОСОБА_1 мало місце у межах зони дії дорожнього знаку 5.45.
Із відео лазерного вимірювача швидкості руху TruCam ЕС000670 неможливо встановити - чи рухався позивач у межах населеного пункту чи ні, як дорожній знак 5.45 так і забудівля на цьому відеозапису відсутні.
Докази наявності знаку 5.45 необхідні для визначення законності накладення адміністративного стягнення ще й тому, що ПДР України також передбачений дорожній знак 5.47 - «Початок населеного пункту». Однак він містить і означає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Тобто відсутні докази не тільки того, що позивач рухався по дорозі у межах населеного пункту, а й що на цій дорозі діють вимоги ПДР України що визначають порядок руху в населених пунктах, зокрема й швидкісний режим.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, незважаючи на зазначені приписи, відповідачем на надано доказів, які б спростовували наведені позивачем твердження про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП
Аналогічні висновки стосовно правових наслідків відсутності у постанові про накладення адміністративного стягнення посилання на пристрій, на який зроблений відеозапис, як на суттєве порушення при накладенні адміністративного стягнення викладені у постанові ВС від 30 травня 2018 року в адміністративному провадженні № К/9901/29775/18. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП капрала поліції Мартовіцького Захара Володимировича на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 січня 2020 року у справі № 415/8058/19 - залишити без задоволення.
Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 січня 2020 року у справі № 415/8058/19 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 24 лютого 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                                                     А.В. Гайдар

Судді                                                                                                           Е.Г. Казначеєв

                                                                                                                      І.Д. Компанієць