П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  673/633/19 
Головуючий у 1-й інстанції:  Дворнін О.С. 
          Суддя-доповідач:  Охрімчук І.Г. 

26 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Охрімчук І.Г. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Капустинського М.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Інспектора роти №4 батальону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Шостацького А.І.  на  рішення   Деражнянського районного суду Хмельницької області  від  09 вересня 2019 року (повний текст рішення складено 09.09.2019 року, м. Деражня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Шостацького А.І. про  скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся з позовом до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Хмельницькій області Шостацького А. І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування позову позивач вказав, що згідно з постановою інспектора роти №4 БУПП в Хмельницькій області Шостацького А. І. від 15.03.2019 року на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що він в 12 год. 31 хв. 15.03.2019 року керуючи автомобілем марки «OPEL Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 на автомобільній дорозі Стрий-Знаменка 281 км. в населеному пункті зі швидкістю 73 км/год., при цьому перевищив допустиму швидкість на 23 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість вимірювалась на ТrиСам ТС 000770. Позивач стверджує, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є незаконною, винесена з неправильним застосуванням норм спеціального права і порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Відповідача надіслав до суду першої інстанції відзив, в якому категорично не погоджується із позицією позивача враховуючи наступні доводи, а саме: Положеннями 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-ХІІ зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і Правил дорожнього руху затверджених Постановою бінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР)
Крім того, вказав, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до пункту 12.4 ІДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год. Проте автомобіль позивача зафіксовано за допомогою вимірювача          швидкості транспортних засобів лазерний пристрій TruСаm о 12 год. 27 хв., який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювання техніки з 29.08.2012 року. Позивач у позові зазначає, що фіксацію швидкості можна проводити на відстані 1200 метрів від дорожнього знаку «Початок населеного пункту», проте відповідач в своєму відзиві зазначив, що дорожній знак 5.70 «Фото-, відео фіксування Правил дорожнього руху» розташований перед 280 км. , а фіксація порушення проводилася на 281 км. Таким чином, водій був проінформований про проведення фото- відео фіксацію і мав можливість знизити швидкість до допустимої та проїхати населеним пунктом без порушення правил дорожнього руху. Також твердження позивача є необґрунтованим стосовно обов`язку використання триноги при фіксації швидкості, оскільки жодним нормативним актом не передбачено використання триноги при фіксації швидкості, а тому з огляду на вище наведене оскаржувана постанова винесена в повній відповідності до вимог закону та в межах повноважень. Тому, представник відповідача в своєму відзиві просить суд відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09.09.2019 року адміністративний позов   ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Шостацького А.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено. Поновлено строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення.
Постанову інструктора роти № 4 БУПП в Хмельницькій області Шостацьким А.І. від 15 березня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді грошового штрафу в розмірі 255 грн. визнано протиправною та скасовано.
Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в моїх діях складу та події адміністративного правопорушення
Роз`яснено сторонам провадження, що судом при прийнятті рішення були застосовані положення частини третьої статті 243 КАС України, тому складання рішення у повному обсязі може бути відкладено на строк не більше як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 09.09.2019 року  та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, під час несення служби на авто дорозі М-12 «Стрий- Знам`янка» 281 км в населеному пункті с. Прибузьке 15.03.2019 року, екіпажем «Сапфір-512» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000770) було виявлено порушення Правил дорожнього руху України водієм транспортного засобу «Opel Astra» з номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався зі швидкістю 73 км/год., при дозволеній швидкості 50 км/год в населеному пункті, при цьому перевищуючи встановлене обмеження швидкості руху на 23 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: факт порушення вимог п.12.4 ПДР У країни, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Відповідач вважає, що діяв на підставі та у межах наданих йому повноважень, згідно Конституції України та законів України, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати, оскільки воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалами суду апеляційної інстанції від 12.02.2020 року відкрито апеляційне провадження та призначено до апеляційного розгляду.

Позивач, скористався своїм правом та надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому стверджує про те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим і не підлягає скасуванню.

Колегія судді, дослідивши матеріали справи, переглянувши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що постановою серії НК № 358969 від 5 березня 2019 року, винесеною інструктором роти № 4 БУПП в Хмельницькій області Шостацьким А.І., ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України.
У постанові, складеній поліцейським за місцем зупинки керованого позивачем автомобіля марки «OPEL Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , зазначено, що в 12 год. 31 хв. 15.03.2019 року на автомобільній дорозі Стрий-Знаменка 281 км він керував транспортним засобом в населеному пункті зі швидкістю 73 км/год., при цьому перевищив допустиму швидкість на 23 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість вимірювалась на ТruСам ТС000770 та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративною відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.
В обґрунтування позивних вимог позивач зазначає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не          в автоматичному режимі, є незаконною, винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Задовольняючи позовні позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідачем не представлено належних доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.4 ПДР,  тому суд вважає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення слід визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В даному випадку предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З оскаржуваної постанови вбачається, що 15.03.2019 року о 12 год. 31хв. позивач, керуючи автомобілем марки  «OPEL Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 на автомобільній дорозі Стрий-Знаменка 281 км і керував транспортним засобом в населеному пункті зі швидкістю 73 км/год., при цьому перевищив допустиму швидкість на 23 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху. Внаслідок чого,   ОСОБА_1 притягнуто до адміністративною відповідальність за ч. 1ст.122КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.
Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух
Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В даному випадку, інспектор роти №4 БУПП в Хмельницькій області Шостацький А. І.  безпосередньо став свідком вчинення  адміністративного правопорушення, що виразилось у перевищенні встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наявний у матеріалах справи фотознімок, який здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 ТС 000770 зафіксував, що автомобіль позивача марки «OPEL Astra» з номерним знаком НОМЕР_1 дійсно рухався зі швидкістю 73 км/год.
Разом з тим, з наявного відеозапису, що міститься в матеріалах справи слідує, що  позивач, керуючи автомобілем марки «OPEL Astra» , д.н.з. НОМЕР_1 , рухався  зі швидкістю 73 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті. Інспектор, зупинивши транспортний засіб позивача, підійшов до водія, належним чином  пояснив суть  правопорушення та відразу надав позивачу прилад TruCam для ознайомлення з відеозаписом, яким було зафіксовано адміністративне правопорушення. При цьому, слід зауважити, що після перегляду відеозапису позивач не заперечив  факт перевищення ним швидкості. В подальшому, відповідач попросив надати для  перевірки документів, відповідно до п. 2.1 ПДР України та на підставі ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію", на що  водій виконав законну вимогу патрульного. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення: порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП України, було прийнято рішення про винесення постанови  і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн.. Водію було роз`яснено права та обов`язки особи, надано можливість написати пояснення та ознайомитися з документами на прилад  TruCam. Позивач, скориставшись своїм правом, зробив фотознімки відповідних документів на свій телефон. Після чого, відповідач дав право позивачу ознайомитися з постановою, поставити підпис та отримати її копію, однак ОСОБА_1 знехтував даним правом. Водночас, інспектор пояснив, що штраф слід сплатити в 15-денний, оскільки  у разі пропуску вказаного строку, штраф буде подвоєно. Також  відповідач зауважив, що особа, яка не погоджується з винесеною постановою має право в 10-денний термін оскаржити її до суду.

Стосовно твердження позивача щодо неправомірності використання працівниками патрульної поліції  лазерного вимірювача TruCam LTІ 20/20 №ТС000770, колегія суддів зазначає наступне.
Статтями 283 і 284 КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як постанови про накладення адміністративного стягнення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі.
Згідно з ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Саттею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Слід звернути увагу позивача на те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3 197-12.
При цьому, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.
Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.
Проведення перевірки передбачено Порядком проведення перевірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/12169, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 22 жовтня 2018 року та чинного до 22 жовтня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №С000770, є придатним до застосування.
Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.
Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Разом з тим, для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Між тим, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.
Крім того, слід вказати, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 зазначений пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру, заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Таким чином, оскільки прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства.
Посилання позивача на те, що відомості, які були зафіксовані відповідачем на приладі TruCam, отримані ним із порушенням чинного законодавства, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки будь-які належні та допустимі докази, які б спростували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем не надано.
Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода апелянта щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Колегія суддів також враховує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом ( стаття 7 КУпАП).
Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Слід наголосити, що  відповідачем  зібрано та  надано  суду  докази на підтвердження факту вчинення правопорушення та правомірності своїх дій. В даному випадку, колегія суддів вважає, що відповідач діяв правомірно та у спосіб визначений законом, при цьому, надав суду необхідні докази, які доводять перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортним засобом позивача більш як на 20 кілометрів на годину.
Варто зазначити, що Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух« встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Колегія суддів зауважує, що згідно п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку стосовно недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, тому підстави для скасування постанови НК № 358969 від 5 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності і закриття справи про адміністративне правопорушення - відсутні.

У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови  про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Інспектора роти №4 батальону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Шостацького А.І. задовольнити  повністю.
Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Шостацького А.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення скасувати, прийняти нову постанову.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Шостацького А.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.   
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

Постанова суду складена в повному обсязі  26 лютого 2020 року.

Головуючий	 	 	Охрімчук І.Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Капустинський М.М.