ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року	Львів	Справа № 300/1751/19 пров. № 857/10777/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Запотічний І.І., 
суддя                                                     Макарик В.Я.

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.08.2019р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Снятинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській обл. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (суддя суду І-ї інстанції: Скільський І.І., час та місце ухвалення судового рішення: 22.08.2019р., м.Івано-Франківськ),-

                                                   В С Т А Н О В И В:
Оскаржуваною ухвалою суду від 22.08.2019р., в порядку п.1 ч.1 ст.170 КАС України, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Снятинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції /ГУНП/ в Івано-Франківській обл. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. (а.с.1-4).
Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач - ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до неправильної відмови у відкритті провадження в адміністративній справі (а.с.24-29).
Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що Снятинське відділення поліції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській обл. є державним органом, який діє на підставі законодавчих актів України, всі працівники відділення поліції є державними службовцями та виконують повноваження від імені держави Україна.
Зазначає, що вказаний спір повинен розглядатися Івано-Франківським окружним адміністративним судом в порядку адміністративного судочинства (а.с.18-22).
Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору по даній справі є оскарження ОСОБА_2 дій відповідача щодо неналежного розгляду його заяв про вчинення кримінальних правопорушень та неналежного розслідування кримінальних проваджень слідчим відділом Снятинського відділення поліції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській обл. 
Спори, які стосуються перевірки правомірності дій (рішень) правоохоронних органів, вчинених (прийнятих ) при досудовому розслідуванні, не відносяться до юрисдикції адміністративних судів, а повинні розглядатися в межах кримінального судочинства. 
Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції підставними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
          Як слідує з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Снятинського відділення поліції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській обл. в якій просив: стягнути із відповідача судовий збір; стягнути з відповідача матеріальні збитки пов`язані із розглядом адміністративного позову, із розглядом апеляційних та касаційних скарг; стягнути з відповідача моральні збитки ОСОБА_1 в сумі 100000 грн.; стягнути з відповідача моральні збитки ОСОБА_2 , в розмірі 500000 грн; викликати свідків; витребувати всі матеріали перевірки із Управління НП в Івано-Франківській обл. по скарзі від 04.07.2019р.; розглянути адміністративний позов від 27.01.2019р.; зобов`язати СВ Снятинського ВП ГУ НП в Івано-Франківській обл. якісно розслідувати кримінальні провадження за №12018090230000296 та за №12019090230000022; вилучити всі необхідні докази які потрібні по адміністративному позову до Снятинського відділення Косівського відділу поліції в Івано-Франківській області.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ним 04.02.2019р. написано заяву на ім`я начальника Снятинського відділення поліції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській обл. про збиткування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , над його сином ОСОБА_1 . Заява зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 07.02.2019р. відкрито кримінальне провадження по ч.1 статті 296 КК України за №12019080230000022 від 06.02.2019р. Під час розслідування вказаного кримінального правопорушення за його заявою від 04.02.2019р. було встановлено інші кримінальні правопорушення та виконавці вчиненого злочину (крадіжки) та співучасники злочину, про що ним було повідомлено слідчого відділу Снятинського відділення поліції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській обл. відповідним клопотанням від 24.05.2019р. та написана заява про вчинення кримінального правопорушення крадіжки на загальну суму 10300 грн. 30.05.2019р. зазначена заява від 24.05.2019р. направлена старшому слідчому Снятинського відділення поліції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській обл., однак станом на 14.08.2019р. жодного результату не було. З урахуванням зазначеного, 04.07.2019р. позивачем подано скаргу про бездіяльність Снятинського відділення поліції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській обл. до Управління Національної поліції в Івано-Франківській області.
07.08.2009р. старшим слідчим Управління поліції в області Захарчук Н.М,  опитано ОСОБА_2 по його скарзі від 04.07.2019р. та рекомендовано звернутись до прокуратури чи суду. 
07.08.2019р. ОСОБА_2 , подано на адресу слідчого Захарчук Н.М,  заяву – клопотання, про виправлення помилок своїх підлеглих та про звернення в обласну прокуратуру.
Вважаючи протиправною бездіяльність працівників Снятинського відділення поліції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській обл. щодо його заяви про вчинення правопорушення від 24.05.2019р. та щодо заяви – клопотання від 14.06.2019р., клопотання по кримінальному провадженню за №12019090230000022 від 24.05.2019р. та інших незаконних дій працівників Снятинського відділення поліції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській обл., ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду (а.с.6-12).
          Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
За змістом п.2 ч.1 ст.4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб`єктів владних повноважень.
Із змісту поданої позовної заяви слідує, що позивачем оскаржуються дії відповідача щодо неналежного розгляду його заяв про вчинення кримінальних правопорушень та неналежного розслідування кримінальних проваджень слідчим відділом Снятинського відділення поліції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській обл.
Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч.1 ст. 4 Кримінального процесуального кодексу /КПК/ України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Параграфом 1 глави 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування встановлений ст. 306 КПК України, згідно якої скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Системний аналіз зазначених норм, дає підстави для висновку що спір в зазначеній справі повинен розглядатися в порядку, передбаченому КПК України, адміністративний суд не наділений повноваженнями перевіряти та надавати оцінку дотримання Снятинським відділенням поліції Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській обл. приписів, встановлених КПК України.
Розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства не відповідав би принципу ефективного судочинства як важливому елементу верховенства права.
Намагання сторін вирішити розглядуваний спір, використовуючи систему адміністративних судів, або розгляд адміністративними судами такого спору в порядку КАС України є помилковим.
Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у п.24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви № 29458/04 та № 29465/04), фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».
          Доводи апелянта в іншій частині, які викладені в апеляційній скарзі, на правомірність прийнятої ухвали не впливають.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин, норм матеріального та процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі.
Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були достатні і належні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.
Враховуючи результат апеляційного розгляду, та керуючись приписами ст.139 КАС України, понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .
Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

                                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.08.2019р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 300/1751/19 залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	В. Я. Макарик  	
Повне судове рішення складено 25.02.2020