ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 лютого 2020 року           справа №360/4461/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Арабей Т.Г., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Гребенара Олексія Володимировича, як представника ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 р. у справі № 360/4461/19 (головуючий І інстанції О.В. Захарова) за позовом  адвоката Гребенара Олексія Володимировича, як представника ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                      ВСТАНОВИВ:
Адвокат Гребенар Олексі1 Володимирович (далі – представник), як представник ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі – відповідач, УПФУ), в якому просив:  визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 04.07.2019 № 505 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною третьою статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу роботи; зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до загального страхового стажу періоди роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно зі статтею 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоди навчання з 01.09.1989 по 06.01.1993, роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, строкової військової служби з 31.05.1993 по 22.12.1994, роботи з 21.09.1995 по 12.03.1997, з 07.04.1997 по 31.08.1999 та повторно розглянути заяву позивача від 12.06.2019 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 04 липня 2019 року № 505 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язав Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 червня 2019 року про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Відмовлено у задоволенні вимог про зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та до пільгового страхового стажу, періоди навчання з 01.09.1989 по 06.01.1993, роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, строкової військової служби з 31.05.1993 по 22.12.1994, роботи з 21.09.1995 по 12.03.1997, з 07.04.1997 по 31.08.1999.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до загального страхового стажу періоди роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно зі статтею 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоди навчання з 01.09.1989 по 06.01.1993, роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, строкової військової служби з 31.05.1993 по 22.12.1994, роботи з 21.09.1995 по 12.03.1997, з 07.04.1997 по 31.08.1999. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в мотивувальній частині рішення суд надав оцінку наданим позивачем документам та дійшов висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до загального та пільгового стажу спірні періоди, зазначені періоди підлягають зарахуванню. Суд відмовляючи в задоволені зазначених позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди до загального та пільгового стажу, зазначає лише на обов`язок відповідача при повторному розгляді заяви позивача врахувати правову оцінку надану судом у рішенні. Позивачем був обраний саме такий спосіб захисту порушеного права, як зобов`язання відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу спірні періоди роботи. Зазначений спосіб захисту жодним чином не суперечить нормативно-правовим актам, що визначають повноваження Пенсійного фонду та його робочих органів. Суд фактично створив для позивача певні перешкоди в реалізації його права на отримання пенсії та можливі подальші протиправні маніпулювання з боку відповідача при повторному розгляді заяви позивача та можливість посилатись в своєму рішенні на те, що саме судом було відмовлено позивачу у зарахуванні цих періодів роботи, а відповідач виконує приписи суду зазначені в резолютивній частині. 
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 червня 2019 року звернувся до Марківського ОУПФУ Луганської області з заявою про призначення пенсії (а.с. 11). До заяви додано документи: військовий квиток, диплом про навчання, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудова книжка (а.с. 11, зв. бік).
Відповідно до листа Марківського ОУПФУ від 18.09.2019 № 5264/02.1МА-09 (а.с. 21), позивачем, за його особистою вимогою, до заяви про призначення пенсії додатково, серед іншого, надано такі документи: довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період з 13.01.1993 по 28.05.1993 від 20.01.2017 №28 (а.с. 27); довідку про суму заробітної плати за період січень-травень 1993 року від 20.01.2017 №30 (а.с. 28); виписку з наказу від 29.07.1994 №52-б про результати проведення атестації робочих місць  (а.с. 29);  довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за період з 21.09.1995 по 12.03.1997 від 20.01.2017 за № 29 (а.с. 30); довідку про суму заробітної плати за 1995-1997 роки від 20.01.2017 № 31 (а.с. 31); архівна довідка від 20.01.2017 та від 05.07.2019 № 581 (а.с. 32, 35); довідка від 05.07.2019 №580 щодо періодів роботи позивача з 13.01.1993 по 28.05.1993 та 21.09.1995 по 12.03.1997 на шахті імені Ф.П. Лютикова (а.с. 34); особова картка позивача від 18.09.1995 № 3322 (а.с. 36).
Марківським ОУПФУ Луганської області прийнято рішення від 04.07.2019 № 505 про відмову у призначенні пенсії. Відповідно дол. рішення, відповідачем період роботи ОСОБА_1 на шахті імені Ф.П. Лютикова з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та з 20.03.1997 по 31.03.1997 не зараховано ні до загального, ні до пільгового стажу роботи у зв`язку з тим, що у трудовій книжці підставою для прийняття та звільнення з роботи вказується прийомна та звільняюча записки, надані позивачем документи, які підтверджують стаж роботи або уточнюють пільговий характер роботи до увагу не прийняті, так як видані підприємствами, виданими на непідконтрольній українській владі території. Загальний стаж роботи ОСОБА_1 , з урахуванням періоду навчання та проходження військової строкової служби складає 42 роки 1 місяць 10 днів, з них стаж підземної роботи на  пільгових умовах згідно відомостей по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування складає 17 років 02 місяців 26 днів. Враховуючи викладене, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”(а.с.10).
Відповідно до копії трудової книжки позивача від 06.04.1993 серії НОМЕР_1 встановлено, що за спірний період у ній наявні такі записи: запис за № 1 та № 2: 01.09.1989 - 06.01.1993 навчання у ПТУ № 88 м. Краснодон, диплом НОМЕР_2 ; запис № 3: 13.01.1993 прийнятий підземним електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі, приймальна від 13.01.1993 № 13; запис № 4: 28.05.1993 звільнений у зв`язку з призивом до строкової служби за статтею 36 пункт 3 КЗпП України, звільняюча від 25.05.1993 № 233; запис № 7: 21.09.1995 прийнятий підземним електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі, наказ від 12.09.1995 № 223; запис № 8: 12.03.1997 звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України, звільняюча від 14.03.1997 № 79; запис № 9: 20.03.1997 прийнятий підземним електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі, наказ від 17.03.1997№ 147; запис № 10: 31.03.1997 звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України, звільняюча від 03.04.1997 № 106, записи № 11, № 13: позивач працював на шахті “Ореховська” ВО “Краснодонвугілля” з 07.04.1997 по 31.08.1999 на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею; запис за №12: проведення атестації робочого місця за умовами праці на підприємстві (а.с. 12-13)
Проведення на підприємстві атестації робочих місць за умовами праці підтверджується витягом з наказу від 29.07.1994, від 29.07.1997 № 37б/1, від 22.12.1998 (а.с. 29, 41, 44).
Згідно із дипломом серії НОМЕР_2 від 06.01.1995, виданим ОСОБА_1 , він 01.09.1989 вступив до професійно-технічного училища № 88 м. Краснодону, 06.01.1993 закінчив повний курс вказаного училища за спеціальністю “електрослюсар підземний – машиніст”, і рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 06.01.1993 присвоєно кваліфікацію електрослюсаря підземного (а.с. 17).
Згідно із військовим квитком НОМЕР_3 , виданим ОСОБА_1 28.05.1993, позивач був призваний на військову службу та направлено до військової частини 31.05.1993, демобілізовано 22.12.1994 (а.с. 18).
Відомості про проходження військової служби у цей період містяться також у трудовій книжці позивача, запис № 7 (а.с. 12).
Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги дійшов до висновку, що при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем неправомірно було не зараховано до загального та пільгового стажу спірні періоди роботи позивача. 
Разом з цим, суд першої інстанції відмовляючи в задоволені позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи як до загального, так і пільгового стажу, періодів навчання та військової служби до пільгового, зазначив, що визначення підстав, за яких призначається пенсія належить виключно до повноважень пенсійного фонду. З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону № 1058-IV, з урахуванням висновку суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом № 1058.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
За частиною 3 статті 114 Закону Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058, за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі – Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Професії (посади) позивача, за якими він працював у спірний періоди, відносяться до Списку, що не заперечується відповідачем. 
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі – Порядок № 637).
Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). 
Отже, зазначеним Порядком передбачено у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач під час обчислення страхового та пільгового стажу позивача та прийнятті рішення щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах щодо періоду роботи позивача з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 та з 20.03.1997 по 31.03.1997 мав враховувати інформацію, наявну у довідках, яка у повній мірі узгоджується із записами у трудовій книжці позивача.
Відповідно до частини першої статті 38 Закону України “Про професійну (професійно-технічну) освіту” від 10 лютого 1998 року № 103/98 (далі – Закон №103/98) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем неправомірно було не зараховано до пільгового стажу період навчання у ПТУ № 88 м. Краснодону з 01.09.1989 по 06.01.1993.
Так, статтею 56 Закону № 1788 передбачено, що у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно із положеннями частини першої статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України “Про оборону України”, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що період з 31.05.1993 по 22.12.1994 відповідач повинен був зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
З огляду на зазначені обставини, суд першої інстанцій проаналізувавши вимоги Закону № 1058, Порядку №  637, належним чином дослідивши всі докази встановив, що поданими позивачем документами підтверджується його право на зарахування до загального та пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно зі статтею 114 Закону, періоди роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997, періоди навчання з 01.09.1989 по 06.01.1993, строкової військової служби з 31.05.1993 по 22.12.1994, що підтверджує право позивача на пільгове пенсійне забезпечення на підставі ч.3 статті 114 Закону № 1058. Суд дійшов висновку про протиправність рішення управління ПФУ щодо відмови у зарахуванні спірних періодів роботи до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
При цьому, суд першої інстанції дійшовши виску про не обґрунтованість висновків відповідача в частині не зарахування спірних періодів до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно зі статтею 114 Закону, та наявність права на їх зарахування, фактично в резолютивній частині відмовив позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи.
Суд вважає помилковим посилання суду першої інстанції, як підставу в задоволені зазначених позовних вимог, на дискреційні повноваження пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, оскільки спірне питання стосується саме права позивача на зарахування спірних періодів роботи позивача до загального та пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно зі статтею 114 Закону, а не вирішення питання призначення пенсії.
Також, рішенням Марківського ОУПФУ Луганської області від 04.07.2019 № 505 не надавалася оцінка можливості зарахування до пільгового стажу період навчання з 01.09.1989 по 06.01.1993 та проходження строкової військової служби з 31.05.1993 по 22.12.1994, та відповідно не приймалось рішення щодо відмови в зарахуванні вказаних періодів, що залишилось поза увагою суду. Отже, вимога щодо зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди до пільгового стажу, є передчасною та стосується можливого виконання у майбутньому, а тому не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки порушене право, яке у даному випадку не мало місце.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява N 30856/03§43) суд наголошує, що «вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування ... Функція роз`яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам».
Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі "Олссон проти Швеції" від 24.03.1988) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).
Отже, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Суд вважає, що належним способом захисту, який є достатнім  та необхідним для поновлення порушеного право позивача, є зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до загального страхового стажу періоди роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 на Шахті імені Ф.П. Лютикова виробничого об`єднання “Краснодонвугілля”,  до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно частини 3 статті Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993 та з 21.09.1995 по 12.03.1997 підземним електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі на Шахті імені Ф.П. Лютикова виробничого об`єднання “Краснодонвугілля”, період роботи з 07.04.1997 по 31.08.1999 на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею на шахті “Ореховська” ВО “Краснодонвугілля”.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до викладеного, у зв`язку з невірним застосуванням норм матеріального права, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, суд дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог та прийняття постанови про задоволення позовних вимог в цій частині.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                           ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Гребенара Олексія Володимировича, як представника ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 р. у справі № 360/4461/19 – задовольнити. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 р. у справі № 360/4461/19  - скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог.
Прийняти нову постанову в цій частині.
Зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993, з 21.09.1995 по 12.03.1997 на Шахті імені Ф.П. Лютикова виробничого об`єднання “Краснодонвугілля”, до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно частини 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період роботи з 13.01.1993 по 28.05.1993 та з 21.09.1995 по 12.03.1997 підземним електрослюсарем з повним робочим днем на підземній роботі на Шахті імені Ф.П. Лютикова виробничого об`єднання “Краснодонвугілля”, період роботи з 07.04.1997 по 31.08.1999 на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею на шахті “Ореховська” ВО “Краснодонвугілля”.
В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 р. у справі № 360/4461/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 25 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач                                                                                 Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                   Т.Г. Арабей 

                                                                                                           Т.Г. Гаврищук