Номер провадження: 33/813/169/20
Номер справи місцевого суду: 521/17825/19 
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І. 
Доповідач Прібилов В. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Прібилов В.М.,
за участю: секретарів судового засідання - Стоянової Л.І., Тьосової Я.В., Альбрехт І.С.
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 24.12.19 року
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.
Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №160790 від 09.10.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 , 08.10.19 року о 21 год. 55 хвилин в м. Одесі по вул. Тираспольське шосе, 109-Б, керував транспортним засобом «Lexus ES350» д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену постанову скасувати та прийняти рішення у відповідності до ст. 293 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови, ОСОБА_1 зазначає, що суд повинен всебічно, повно і об`єктивно досліджувати всі обставини та докази. Однак в порушення зазначеного суд прийняв постанову, яка ґрунтується на припущеннях, винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Інспектори ОСОБА_6. та ОСОБА_4 в судовому засіданні давали суперечливі пояснення щодо складання вказаного протоколу. Судом не взято до уваги, що в поясненнях свідків зазначено, що їх було зупинено працівниками поліції 09.10.2019 року лише в 00:40 та що ОСОБА_1 пояснив, що транспортним засобом не керував.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка керувала транспортним засобом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнає. 08.10.2019 року він керував автомобілем «Lexus ES350» д/н НОМЕР_1 та близько 21 год. 55 хвилин в м. Одесі по вул. Тираспольське шосе, 109-Б був зупинений працівниками поліції. Працівники поліції на місці зупинки не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння та не висували твердження щодо знаходження його у стані сп`яніння. Також вказав, що в подальшому на місце зупинки приїхав викликаний ним товариш - ОСОБА_5 , який на його автомобілі, разом з ним уїхав з місця зупинки, однак їх наздогнали на службовому автомобілі працівники поліції, після чого вони були вимушені зупинитися. Підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння після другої зупинки, посилаючись на те, що під час зупинки автомобілем не керував. Вважає вимогу пройти медичний огляд на стан сп`яніння незаконною, оскільки за відмову пасажира транспортного засобу пройти медичний огляд відповідальність не настає. Пояснення працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на його думку є такими, що не відповідають дійсності, ці свідки є зацікавленими особами, оскільки між ними існував конфлікт на грунті виконання останнім своїх професійних обов`язків під час перебування на посаді поліцейського ГУНП В Одеській області. Також зазначив, що примірник протоколу про адміністративне правопорушення, що наданий до суду, містить виправлення відомостей, щодо дати складання протоколу, дати та часу правопорушення. 
Надавши відповідну правову оцінку поясненням ОСОБА_1 , допитавши в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , оглянувши наявний в матеріалах справи відеозапис фіксації обставин затримання ОСОБА_1 та складання адміністративних матеріалів та вивчивши наявні в матеріалах справи письмові докази, апеляційний суд прийшов до висновку про безпідставність доводів апелянта, з огляду на таке.
В судовому засіданні апеляційного суду, на перевірку доводів апеляційної скарги, апеляційним судом були допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Так, свідок ОСОБА_5 пояснив, що 08.10.2019 року, у вечірній час йому зателефоновув його товариш - ОСОБА_1 , який попрохав приїхати його на вул. Тираспольське шосе в м. Одеса для того, щоб забрати його автомобіль, оскільки боліла нога. На своєму автомобілі він приїхав в зазначене місце, де залишив своє авто на АЗС, побачив зупинений працівниками поліції автомобіль ОСОБА_1 та автомобіль працівників поліції. ОСОБА_1 спілкувався з працівниками поліції і з їх спілкування він зрозумів, що між ними існує конфлікт. Через певний час ОСОБА_1 підійшов до автомобіля, надав йому вказівку сісти за кермо і ухати з місця зупинки. Він сів за кермо, а ОСОБА_1 сів на пасажирське сидіння, однак працівники поліції не дозволяли їм їхати з місця зупинки, попередивши про негативні наслідки невиконання їх вимог. Разом з тим, вони не виконали цю вказівку і уїхали з місця зупинки. В подальшому їх наздогнав патрульний автомобіль, який надав вимогу зупинитися і він виконав цю вимогу. Після зупинки на місце події викликали керівника ОСОБА_1 , оскільки він проходив службу в органах МВС та в присутності керівника і понятих ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння спочатку на місці, а потім в медичному закладі, на що останній відмовився, мотивуючи тим, що не керував транспортним засобом. 
Свідок ОСОБА_6 пояснив, що знайомим з ОСОБА_1 до моменту складання протоколу ніколи не був. Перебуваючи під час виконання своїх службових обов`язків в якості інспектора патрульної поліції, знаходився на КПП в районі «Двох стовбів» в м. Одеса та від одного з водіїв отримав інформацію про те, що водій автомобіля «Lexus ES350», який рухався на автодорозі «Одеса-Рені», можливо керує транспортним засобом у стані сп`яніння. Отримавши дані щодо цього автомобіля, через деякий час він побачив цей автомобіль і вирішивши перевірити зазначену інформацію, разом з інспектором ОСОБА_4 на службовому автомобілі поїхав за автомобілем «Lexus». Водій цього автомобіля рухався з порушенням вимог ПДР, після чого був зупинений. На місці зупинки у водія, як потім було встановлено працівника поліції ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме відповідний запах з ротової порожнини невідомого походження та почервоніння очей, що на їх думку вказувало на наявність ознак сп`яніння. Спочатку ОСОБА_1 не надавав документів на підтвердження своєї особи, що мало наслідок виклику на місце зупинки другого екіпажу патрульних, у яких в наявності був алкотестер. Дії ОСОБА_1 тривали певний час та останній відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. В подальшому на місце зупинки приїхав товариш ОСОБА_1 , який за вказівкою останнього сів за кермо та вони разом уїхали. При цьому на їх вимоги щодо заборони від`їзду з місця зупинки, водій та ОСОБА_1 не реагували. В подальшому на патрульному автомобілі, автомобіль під керуванням товариша ОСОБА_1 був зупинений. На подальшу пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі останній знову відмовився, мотивуючи тим, що автомобілем на час зупинки не керував, що було зафіксовано поясненнями понятих і складено протокол. 
При цьому свідок підтвердив надані ним в районному суді пояснення, а також пояснення, отриманими під час проведення службового розслідування, зазначивши лише, що відповідальними працівниками поліції вони були відібрані з урахуванням оглянутого відеозапису, зафіксованого на місці події. 
Щодо розбіжностей у протоколі про адміністративне правопорушення пояснив, що дійсно виправляв дату складання протоколу і дату вчинення правопорушення і це було пов`язано з затриманням ОСОБА_1 у вечірній час та складання протоколу вже на інший день. Фактично ОСОБА_1 було затримано 08.10.2019 року о 21:55 годині, а протокол було складено лише о 00:58 вже 09.10.2019 року.
Свідок ОСОБА_4 надав суду пояснення, фактично аналогічні поясненням свідка ОСОБА_6 , підтвердивши також надані ним як в районному суді, так і під час проведення службового розслідування пояснення. При цьому в апеляційному суді свідок вказав, що ознаки алкогольного сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_1 вбачалися з його повільної мови та почервоніння очей, а запах алкоголю він не чув, оскільки має відповідні фізичні вади, пов`язані з носоглоткою. При цьому підтвердив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , підтверджений факт відмови  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.8,9);
Окрім того, з висновку службового розслідування Головного управління національної поліції в Одеській області, затвердженого начальником ГУПН в Одеській області Бех О. 03.12.2019 року за фактом порушення службової дисципліни інспектором СРПП № 3 Захарівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_1. від 02.12.2019 року, який надано у відповідь на запит суду першої інстанції (а.с. 46-61), вбачається, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, визнані такими, що знайшли своє підтвердження (зокрема перебування ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови від проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та пред`явлення для перевірки посвідчення водія та інше), тобто встановлений факт вчинення останнім дисциплінарного поступку та прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Викладені детально у висновку службового розслідування обставини скоєного ОСОБА_1 правопорушення та отриманих як районним судом, так і апеляційним судом пояснення свідків правопорушення, підтверджено також долученими до матеріалів справи відеозаписами зі службового автомобіля працівників поліції та нагрудної відеокамери співробітників поліції (а.с. 10).
При цьому, зафіксовані на цих відеозаписах події та поведінка ОСОБА_1 , який на час виявлення правопорушення та складання протоколу працював в правоохоронних органах поліції та був обізнаний про вимоги закону та законність дій працівників патрульної поліції, свідчать про ігнорування ОСОБА_1 цих вимог, вчинення останнім дій, направлених на перешкоджання виконання працівниками поліції своїх посадових обов`язків та вказують на намагання останнього уникнути відповідальності.
Посилання ОСОБА_1 на незаконність вимог працівників патрульної поліції на необхідність проходження огляду на стан сп`яніння після повторної зупинки його автомобілю, яким керував свідок ОСОБА_5 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як встановлено судом, останній керував транспортним засобом, на вимогу працівників патрульної поліції відмовився пройти огляд на стан сп`яніння і більш того здійснив дії, направлені на зникнення з місця зупинки і подальшої відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку. 
Доводи ОСОБА_1 про наявність двох виправлень у протоколі суд апеляційної інстанції приймає до уваги, однак з урахуванням отриманих пояснень свідків та особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності про дату зупинки та дати складання протоколу, що не суперечить наявним у протоколі виправленням, вважає їх такими, що не можуть вказувати як на підставу неприйняття цього протоколу як належного та допустимого доказу та погоджується з висновком районного суду, що ці обставини фактично є суто формальними.
Водночас, апеляційний суд приймає до уваги викладені у рапорті інспектора патрульної поліції ОСОБА_6. обставини, які свідчать про повідомлення керівництво патрульної поліції про допущену описку у даті у зв`язку із втомою та часом зупинки автомобіля.
Усі встановлені як судом першої інстанції, так і апеляційним судом обставини скоєного за результатами дослідження усіх в сукупності доказів у справі, беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови ОСОБА_1 як особи, що керувала транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим доказами адміністративної справи, дослідженими в судовому засіданні.
Позиція апелянта на час розгляду апеляційної скарги щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП. 
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Враховуючи наведені обставини та аналізуючи всі досліджені по справі докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни постанови суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 24.12.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                 В.М. Прібилов