П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/1878/19	
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
           11.09.2019 року, позивач - ОСОБА_1 , звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасування рішення відповідача №92 від 22.08.2019 року;
- зобов`язати відповідача зарахувати до її страхового трудового стажу період догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду з 09.09.1995 року по 12.05.2003 року, та здійснити перерахунок пенсії з 01.08.2019 року.  
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала. Що  вона є пенсіонером  за віком та перебуває на пенсійному обліку у відповідача - Олешківський відділ обслуговування громадян. Отримує мінімальний розмір пенсії, що дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (з 01.07.2019 – 1564,00 грн.) та доплату за стаж роботи понад 20 років, всього -  1695, 00 грн. 
13.08.2019 року звернулась до Олешківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії за віком із врахуванням до стажу роботи періоду по догляду за пенсіонером, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне  пенсійне страхування», зазначивши, що у 1995 році вимушено покинула роботу, у зв`язку із необхідністю постійного догляду за хворою мамою ОСОБА_2 , 1914 року народження (якій на той час виповнилося 81 рік) та здійснювала догляд за нею до дня її смерті 12.05.2003). Проте рішенням відповідача від 22.08.2019 №92, було протиправно відмовлено у перерахунку пенсії за віком через відсутність підстав для зарахування до страхування стажу періоду догляду за пенсіонером, оскільки наявність підстав для зарахування цього періоду до страхового стажу підтверджена належними документами, які були надані відповідачу.
          Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений в повному обсязі.
Визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №92 від 22.08.2019 року.
Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зобов`язано зарахувати до страхового трудового стажу ОСОБА_1 період догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду з 09.09.1995 року по 12.05.2003 року, здійснивши перерахунок пенсії з 01.08.2019 року. 
          Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушенням судом першої інстанції норм права, просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення – скасувати та ухвалити нове судове рішення  про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції не врахував доводи пенсійного органу щодо відсутності підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача із врахування до страхового стажу періоду догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, та не прийняв до уваги  правові висновки Верховного Суду викладені у постановах цього суду від 18.07.2018 року у справі № 348/919/17, від 31.07.2019 року у справі № 348/2357/16-а.
Позивач, у відзиві на апеляційну скаргу послалась на доводи, які узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, зазначила про помилковість посилання апелянти на постанови Верхового Суду, які увалені за відмінних від цієї справи, фактичних обставинах, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області (Олешківський відділ обслуговування громадян), отримує мінімальний розмір пенсії, що дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (з 01.07.2019 – 1564,00 грн.) та доплату за стаж роботи понад 20 років, всього -  1695, 00 грн. Зазначені обставини сторонами у справі не оспорюються.
13.08.2019, позивач звернула до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії за віком з доданням до стажу роботи періоду по догляду за пенсіонером, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 16), додавши до заяви:
- копію трудової книжки від 06.09.1966 року (а.с. 17-21); 
- довідку від 08.08.2019 №2018, видану Великокопанівською сільською радою, про проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 22); 
- довідку від 08.08.2019 №2019, видану Великокопанівською сільською радою, про смерть ОСОБА_2 (а.с. 23); 
- довідку від 09.08.2019 №2027, Великокопанівською сільською радою,  про період здійснення догляду за ОСОБА_2 з 09.09.1995 по 12.05.2003 рік (а.с. 24); 
- довідку від 02.08.2019 №1979, видану Великокопанівською сільською радою, про період здійснення догляду за ОСОБА_2 з 1995 по 2003 рік (а.с. 25); 
- покази свідків сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про здійснення догляду ОСОБА_1 за ОСОБА_2 у період з 1995 по 2003 рік (а.с. 26-29); 
- довідку від 06.08.2019 б/н, видану лікарем Великокопанівської лікарської амбулаторії ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_2 у зв`язку із станом здоров`я та віку з 1995 року до дня смерті 12.05.2003 року (а.с. 30).
За результатами опрацювання наданих позивачем документів, головним спеціалістом Олешківського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Курман Н.С. в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проведено перевірку по факту здійснення догляду ОСОБА_1 за хворою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 09 вересня 1995 року по 12 травня 2003 року (день смерті). За наслідками перевірки був складений акт від 13.08.2019 року (а.с. 32), яким встановлено, що дійсно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснювала догляд за хворою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1995 року по 12 травня 2003 року (день смерті).
Рішенням від 22.08.2019 №92 відповідач відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність підстав для зарахування до страхування стажу періоду догляду за пенсіонером, який підтверджено висновком медичного закладу, як такий, що потребує постійного стороннього догляду (а.с. 14-15).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами підтвердила наявність у неї права на зарахування до страхового стажу період догляду  за пенсіонером, який за висновками медичного закладу, потребував постійного стороннього догляду.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами  п. «є» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.
Відповідно до п. 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі: 
- акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; 
- документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю). 
Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних. 
Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи. 
Документами, які підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження або паспорт чи довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання  (реєстрації) та інші. 
Відповідно до п. 10 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній з 01.01.2005 року) загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично доглядають за інвалідом 1 групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи одержують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства в Управлінні соціального захисту населення.
Стаж обчислюється на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, які надаються відділом персоніфікованого обліку Пенсійного фонду.
До 01 січня 2005 року час догляду за названою категорією осіб зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених чинним раніше законодавством.
Відповідно до п. 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою КМУ № 558 від 29.04.2004 року, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата.
Як зазначалось раніше, при зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи та престарілим до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.
У разі, якщо до січня 2004 року непрацююча працездатна особа доглядала за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, час догляду зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, незалежно від отримання допомоги або компенсації.
Таким чином, періоди догляду за пенсіонерами зараховуються до страхового стажу на вказаних вище умовах при призначенні пенсій на загальних підставах.
На підставі викладеного, час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01 січня 2005 року - у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.
За висновками Верховного суду (постанова від 18 липня 2018 року у справі № 348/919/17) час догляду, який зараховується до страхового стажу, встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).
При цьому акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних Рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.
Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, чи потребу сторонньої допомоги можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.
Документами, які підтверджують вік, можуть бути: свідоцтво про народження, або виписка із паспорта, або довідка органів управління житловим фондом тощо.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено надання позивачем до пенсійного органу разом із заявою про проведення перерахунку пенсії, документів які підтверджують право позивача на такий перерахунок, оскільки документи на підтвердження віку пенсіонера ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та складений органом Пенсійного фонду акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду, підтверджують здійснення догляду позивачем за хворою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 09 вересня 1995 року по 12 травня 2003 року (день смерті).
При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу періоду догляду за пенсіонером, який не підтверджено висновком медичного закладу, як такий, що потребує постійного стороннього догляду.
Апеляційний суд зазначає про помилковість таких доводів, оскільки відповідний висновок медичного закладу, не є єдиним документом, якій може підтверджувати необхідності в постійному сторонньому догляді.
Документами, які підтверджують потребу сторонньої допомоги можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи. Зазначений перелік документів не є вичерпним.
Апелянт не заперечує по суті того факту, що мати позивача - ОСОБА_2 , 1914 року народження, потребувала постійної сторонньої допомоги за станом здоров`я (в періоді з 81 по 89 роки свого життя), за призначенням сімейного лікаря Великокопанівської лікарні ОСОБА_5 лікувалася амбулаторно та вдома.
Відповідно до Типових інструкцій щодо заповнення форм первинної медичної документації лікувально-профілактичних закладів, затверджених наказом МОЗ України від 03.07.2001 року № 258 (чинним на час лікування та життя матері позивача) основним первинним медичним документом хворого, що лікується амбулаторно або вдома, є медична карта амбулаторно хворого (форма № 025/о). Згідно вимог зазначеної Інструкції термін зберігання медичної карти амбулаторно хворого становить 5 років.
Оскільки, мати позивачки померла понад 16 років тому, медичні документи щодо стану її здоров`я знищені за закінченням терміну зберігання, що унеможливлює надання саме акту огляду МСЕК. Але, лікар Великокопанівської лікарні ОСОБА_5 , як сімейний лікар, який здійснював призначення та лікування матері позивача, своєю довідкою засвідчив факт, що ОСОБА_2 за станом свого здоров`я в період з 1995 року по дня смерті 12.05.2003 року потребувала стороннього догляду, який і здійснювала позивач.
Оскільки перелік документів, які підтверджують потребу сторонньої допомоги, не є вичерпним, враховуючи доктрину превалювання змісту документу над його формою, апеляційний суд погоджується  з висновками суду першої інстанції, що видана лікарем Великокопанівської лікарської амбулаторії ОСОБА_5 довідка за своєю суттю та змістом фактично є медичним висновком, який, в свою чергу, є належним та допустимим в спірних правовідносинах доказом того, що мати позивачки - ОСОБА_2 , 1914 ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, за станом свого здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, який і здійснювала позивач.
Також, апеляційний суд вважає помилковим посилання апелянта в цій справі на необхідність застосування у спірних правовідносинах правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові цього суду від 31.07.2019 року у справі №348/2357/16а, з огляду на таке.
У спірних правовідносинах, у справі №348/2357/16а, Верховний Суд встановив,що позивач здійснював догляд за престарілими особами – особами пенсійного віку, та не надав доказів того, що пенсіонери потребували постійного стороннього догляду. 
У справі, яка переглядається апеляційним судом, позивач надала докази того, що її  мати за станом свого здоров`я в період з 1995 року по день смерті 12.05.2003 року потребувала стороннього догляду.
При цьому Верховний Суд у постанові від 31.07.2019 року у справі №348/2357/16а, підтвердив правильність застосування норм права у подібних правовідносинах у постанові Верховного Суду від 18.07.2018р. у справі №348/919/17.
У справі, яка переглядається апеляційним судом, суд першої інстанції врахував саме висновки Верховного Суду, викладені у постанові  від 18.07.2018р. у справі №348/919/17, встановивши при цьому наявність належного доказу того, що мати позивача потребувала постійного стороннього догляду в період з 09.09.1995 року по 12.05.2003 року. 
Висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.07.2018р. у справі №348/919/17, стосувались правовідносин в яких позивач не надав суду акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду. Проте як у справі яка переглядається апеляційним судом,  позивач надала вказаний акт (а.с. 32).
За таких обставин, апеляційний суд встановив, що висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, які викладені як в постанові від 31.07.2019 року у справі №348/2357/16а, так і в постанові від 18.07.2018 р. у справі №348/919/17.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, з якими погоджується і апеляційний суд, щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 19, ст. 46 Конституції України, ст. ст. 2-12, 242, 257, 208, 311, 315, 316, 321, 322, 325  КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 540/1878/19 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 04.02.2020 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.