ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 лютого 2020 року           справа № 200/3702/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., секретар судового засідання Сізонов Є.С., за участю представника позивача Бичкова О.Є., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року (повний текст складено 29 липня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області)  у справі № 200/3702/19-а (суддя в 1 інстанції – Циганенко А.І.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                      В С Т А Н О В И В: 

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (далі – позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС (далі – відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просили: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання, визначеного законом обов`язку в частині не підготування в належні строки висновку про повернення на користь позивача переплати з акцизного податку у сумі 22073794,00 гривень відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на підставі заяви від 03 січня 2019 року № 03-3/91/6-60; зобов`язати відповідача підготувати та подати висновок про повернення позивачу переплати з акцизного податку в сумі 21 931 918,00 гривень відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на підставі заяви від 03 січня 2019 року № 03-3/91/6-60 на повернення суми переплати з акцизного податку в сумі 21 931 918,00 гривень на поточний рахунок підприємства.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що позивач здійснює діяльність на території м. Авдіївка, яка розташована на лінії зіткнення, і є платником акцизного податку. Починаючи з 01 січня 2017 року було зупинено дію пункту 213.2 статті 213 Податкового кодексу України для платників акцизного податку, які знаходяться або здійснюють діяльність на території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, та операції з вивезення (експорту) підакцизних товарів (продукції) за межі митної території Ук раїни підлягали оподаткуванню, згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VІІІ. В січні-березні 2017 року позивач, плануючи реєструвати акцизні накладні при експорті підакцизних товарів у відповідності до закону, діючого на той час, перерахував на належний рахунок СЕАРП, відкритий казначейством позивачу як платнику акцизного податку, акцизний податок на суму 22 555 549,00 гривень. 
16 квітня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прий нятті Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 23.03.17 № 1989-VIII, відповідно до якого для платників акцизного податку, які здійснюють діяльність на території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, норми пунктів 213.2 та 213.3 статті 213 Податкового Кодексу України були поновлені і застосовуються до податкових періодів, починаючи з 1 січня 2017 року.
08 листопада 2018 року позивачем була подана заява про повернення надміру сплаченого акцизного податку на погашення податкового зобов`язання з податку на прибуток, яка була залишена без задоволення.
03 січня 2019 року позивачем була подана заява № 03-3/91/6-60 заяву про повернення надміру сплаченого акцизного податку на поточний рахунок платника податку в установі банку, яка також була залишена без задоволення.
Позивач вважає, що відповідач протиправно не підготував в належні строки висновок про повернення відповідних сум коштів з бюджету та не подав його для виконання органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, що призвело до порушення майнових прав позивача в частині не отримання грошових коштів переплаченого та не повернутого акцизного податку.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року у справі № 200/3702/19-а позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яка полягала у не підготуванні у встановлені строки висновку про повернення відповідних сум коштів акцизного податку з відповідного бюджету та неподанні його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, за результатами розгляду заяви Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» № 03-3/91/6-60 від 03 січня 2019 року; зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня набрання законної сили рішенням суду підготувати висновок про повернення з відповідного бюджету Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод» надміру сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку на суму 21931918 гривень та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі заяви Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» № 03-3/91/6-60 від 03 січня 2019 року; стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби судові витрати по сплаті судового збору в сумі  19210 гривень 00 копійок.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення та рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» внесено в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 00191075, місцезнаходження юридичної особи: 86095, Донецька область, м. Авдіївка, провулок Індустріальний, будинок 3, перебуває на обліку в якості платника податків в Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби  за номером 423 (том 1, арк.справи 101-103).
В березні 2017 року на належний рахунок СЕАРП, відкритий казначейством ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», як платник акцизного податку, перерахувало 22555549,00 гривень  наступними платежами: платіжне доручення № 4500009301 від 16.03.2017 сума 144427,00 гривень; платіжне доручення № 4500007045 від 17.03.2017 сума 4671150,00 гривень; платіжне доручення № 4500006575 від 20.03.2017 сума 1099340,00 гривень; платіжне доручення № 4500001446 від 20.03.2017 сума 13497596,00 гривень; платіжне доручення № 4500003206 від 22.03.2017 сума 3143036,00 гривень (том 1, арк.справи 169-173).
Перерахування коштів на казначейський рахунок підтверджена виписками банку (том 1, арк.справи 108-114).
За січень, лютий, березень 2017 року позивачем подані декларації акцизного податку із зазначенням відповідних сум акцизного податку (том 1, арк.справи 10-14, 17-58). 
За січень, лютий, березень 2017 року позивачем подані акцизні накладні із зазначенням відповідних сум акцизного податку (том 1, арк.справи 59-96). 
08 листопада 2018 року позивачем подана заява № 03-3/105/719-6523 про перерахування надміру сплаченого акцизного податку на рахунок сплати податку на прибуток (том 1, арк.справи 97).
05 грудня 2018 року Офіс великих платників податків ДФС листом за № 51033/10/28-10-47-02-17 повідомив ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» про можливість розгляду питання про перерахування суми переплати акцизного податку в грудні 2018 року (том 1, арк.справи 98).
03 січня 2019 року позивачем подана заява № 03-3/91/6-60 про перерахування надміру сплаченого акцизного податку в сумі 22073794,00 гривень на банківський рахунок (том 1, арк.справи 97).
05 лютого 2019 року Офіс великих платників податків ДФС листом за № 5585/10/28-10-47-02-14 повідомив ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» про можливість перерахування переплати з акцизного податку в рахунок сплати податку на прибуток в лютому 2019 року (том 1, арк.справи 100).
Станом на 01 лютого 2019 року за даними електронного кабінету платника ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» за останнім обліковується переплата з акцизного податку в сумі 22073794,26 гривень (том 1, арк.справи 116-119).
21 березня 2019 року ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» подана акцизна накладна № 91 про реалізацію підакцизного товару на території України, внаслідок чого сума переплати акцизного податку зменшилася на 6236301,00 гривень (том 1, арк.справи 209-211).
27 березня 2019 року постановою Верховного Суду у справі № 805/864/18-а були задоволені позовні вимоги ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.11.2017 № 000714444706 у розмірі 481754,74 гривень (том 1, арк.справи 212-219).
Станом на 20 червня 2019 року сальдо розрахунків з акцизного податку становить 21931918,00 гривень (том 1, арк.справи 220).
18 липня 2019 року Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС видана «Довідка про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи № 450», за даними якої станом на 18 липня 2019 року  ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» не має податкового боргу (том 1, арк.справи 225).
Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий кодекс України (далі – ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно підпункту 9.1.4 пункту 9.1 статті 9 ПК України до загальнодержавних податків належить акцизний податок.
Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом […] (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України);
Відповідно до пунктів 36.1 та 36.2 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом […]. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
За приписами статті 37 ПК України підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом […]. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс […] пов`язує сплату ним податку. Підставою для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, зокрема є скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.
Пунктом 213.2 статті 213 ПК України визначені операції з підакцизними товарами, які не підлягають оподаткуванню, зокрема, вивезення (експорту) підакцизних товарів (продукції) платником податку за межі митної території України.
01 січня 2017 року набув чинності Закон України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» яким підпункт 38.5 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі – Закон №1797-VIII) був викладений в наступній редакції: 
«38.5. Платники податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, та/або які здійснюють виробництво (імпорт) алкогольних напоїв і тютюнових виробів на зазначених територіях, не мають права замовляти марки акцизного податку для маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, які виробляються на цій території.
Ввезення на іншу територію України тютюнових виробів або алкогольних напоїв, що були вироблені на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, забороняється.
Зупиняється застосування до платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) та/або місцем здійснення діяльності яких є територія населених пунктів, на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, норм пунктів 213.2 та 213.3 статті 213 та статей 225, 229 цього Кодексу».
Позивач у справі є платником акцизного податку, який здійснює діяльність з вивезення (експорту) підакцизних товарів (продукції) за межі митної території України, місцезнаходженням та місцем здійснення діяльності якого є територія населеного пункту (м. Авдіївка), що розташований на лінії зіткнення, дані обставини справи сторони не оспорюють.
Отже, з 01 січня 2017 року для позивача, як платника акцизного податку, місцезнаходженням та місцем здійснення діяльності якого є територія населеного пункту, що розташований на лінії зіткнення, було зупинено застосування пункту 213.2 та 213.3 статті 213 та статей 225, 229 ПК України. Тобто у позивача виник податковий обов`язок щодо обчислення, декларування та/або сплати акцизного податку по операціям з вивезення (експорту) підакцизних товарів (продукції) за межі митної території України.
15 квітня 2017 року набув чинності Закон України від 23 березня 2017 року 
№1989-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» яким була змінена редакція підпункту 38.5 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі – Закон №1989-VIII), а саме:
«38.5. Платники податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія та які здійснюють виробництво (імпорт) алкогольних напоїв та/або тютюнових виробів на зазначеній території, не мають права замовляти марки акцизного податку для маркування алкогольних напоїв та/або тютюнових виробів, які виробляються на тимчасово окупованій території.
Ввезення на іншу територію України та територію населених пунктів на лінії зіткнення тютюнових виробів та/або алкогольних напоїв, вироблених на тимчасово окупованій території, забороняється.
До платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) та/або місцем здійснення діяльності яких є тимчасово окупована територія, зупиняється застосування норм пунктів 213.2 та 213.3 статті 213 та статей 225, 229 цього Кодексу».
Згідно пункту 1 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №1989-VIII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується до податкових періодів, починаючи з 1 січня 2017 року.
Таким чином, 15 квітня 2017 року податковий обов`язок позивача щодо обчислення, декларування та/або сплати акцизного податку по операціям з вивезення (експорту) підакцизних товарів (продукції) за межі митної території України був скасований у передбачений законодавством спосіб.
При цьому дія Закону №1989-VIII що скасування податкового обов`язку була розповсюджена на податкові періоди, починаючи с 01 січня 2017 року, тобто перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої був здійснений Законом №1989-VIII шляхом зворотної дії (у так званій ретроактивній формі). 
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, підчас дії якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам  може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті (рішення Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.99).
Колегією суддів встановлено, що на час перерахування 22555549,00 гривень до бюджету позивач виконував податковий обов`язок, встановлений Законом №1989-VIII, який в подальшому був скасований Законом №1989-VIII.
Отже, положення національного законодавства, які спочатку встановлювали, а потім скасовували податковий обов`язок для позивача, призвели до того, що  станом на 01 лютого 2019 року за даними електронного кабінету платника ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» за останнім обліковувалася переплата з акцизного податку в сумі 22073794,26 гривень (том 1, арк.справи 116-119).
У Податковому кодексі України поняття вживаються в такому значенні, зокрема: надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату (підпункт 14.1.115 пункту 14.1 статті 14); помилково сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань (підпункт 14.1.182 пункту 14.1 статті 14).
Отже, з урахуванням обставин даної справи, внаслідок неякісного національного законодавства, грошові кошти, які обліковані в електронному кабінеті платника ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» як переплата з акцизного податку, можна віднести як до надміру, так і до помилково сплачених грошових зобов`язань з акцизного податку.
Платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом (підпункт 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України).
За приписами статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті […], крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення […] протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.  Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
Колегією суддів встановлено, що наявні усі обов`язкові умови, визначені законом, для повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання позивачу, а саме наявна помилково та/або надміру сплачена сума грошового зобов`язання, у позивача відсутній податковий борг, позивачем подана заява про повернення  протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
За таких обставин, відповідач мав не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання позивачем заяви підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Натомість відповідач не здійснив юридично значимих й обов`язкових дій на користь позивача, які на підставі законодавства віднесені до його компетенції, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені, тобто допустив протиправну бездіяльність.
Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо посилання на «Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45, оскільки даний Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року у справі № 200/3702/19-а – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року у справі № 200/3702/19-а – залишити без змін.  
Повне судове рішення складено 05 лютого 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                       А.В. Гайдар

Судді                                                                                                             Е.Г. Казначеєв

                                                                                                                          Г.М. Міронова