У Х В А Л А 
16 січня 2020 року
м. Київ
справа № 336/7730/18
провадження № 61-23258 ск19
Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року у справі за позовом Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» до ОСОБА_1 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк», Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Запорізького обласного управління Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення матеріальної шкоди, 
В С Т А Н О В И В :
В грудні 2018 року Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 стягнення матеріальної шкоди у розмірі 231 312,90 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 29 березня 2018 року о                                      10 годині 50 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автобуса «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої транспортні засоби пошкоджено, травмованих немає.
Відповідно до постанови Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 травня 2018 року водія автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Між власником автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2, та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Запорізького обласного управління ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс серії АМ №1997366.
Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» користується автобусом «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_4 на підставі договору фінансового лізингу №45/2017/ЗОД-МСБ від 03 листопада 2017 року
На момент дорожньо-транспортної пригоди «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту від 01.02.2018 року в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування.
Для відновлення автобуса ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було виплачено страхове відшкодування відповідно до рахунку-фактури №А-00000095 від 06 травня 2018 року ФОП ОСОБА_3 в сумі 95 538,87 грн. На суму отриманого страхового відшкодування ФОП ОСОБА_3 було здійснено частковий ремонт автобусу «МАЗ».
З метою отримання невідшкодованої суми страхового відшкодування було подано заяву про страхове відшкодування до ПрАТ «Українська                             пожежно-страхова компанія», проте отримано відмову із зазначенням про те, що страхове відшкодування в розмірі 61 912,57 грн., яке визначено відповідно до звіту авто товарознавчого дослідження №31 від 05 липня 2018 року, проведеного автотоварознавцем ОСОБА_4 буде сплачена на користь ПрАТ «СК Арсенал Страхування».
Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 205 від                                    11 жовтня 2018 року суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 розмір матеріальної шкоди з урахуванням втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 115 656,45 грн. становить 231 312,90 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня                          2019 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» матеріальну шкоду на загальну суму 137 774,03 грн., а також стягнуто судовий збір у сумі 2 066,61 грн.
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані тому підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача, матеріальних збитків у розмірі 137 774,03 грн.
23 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                           ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від                              18 липня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від                                     05 листопада 2019 року, в якій просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;  справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;  справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;  інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.
Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, справи які (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), є справи, які фактично можна поділити на справи: у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; та справи незначної складності, які визначені судом малозначними, у тому числі малозначні в силу закону з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення матеріальної шкоди у загальному розмірі 137 774, 03 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 1 921 грн =191 200 грн.).
Таким чином ця справа є малозначною.
Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність виключень передбачених статтею 394 ЦПК України необхідних для оскарження судових рішень у малозначних справах.
У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                            В. М. Сімоненко