ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року	Львів	Справа № 140/2582/19 пров. № 857/13065/19	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П.,
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;
за участю секретаря судового засідання –   Джули В. М.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського  окружного адміністративного суду  від  28 жовтня   2019 року в справі № 140/2582/19 (головуючий суддя  Сорока Ю. Ю., м. Луцьк)  за позовом ОСОБА_1  до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату   боргу,-
                                                       ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 10.07.2019 №Ф 11927-25.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що   ОСОБА_1 з 16.07.2014 припинив реєстрацію підприємницької діяльності та згідно скріншоту з електронної бази ДФС станом на 22.05.2018 у платника податків податковий борг відсутній. Крім того, зазначає, що  відповідно до особової картки платника від 08.10.2014 за позивачем рахувалася переплата з ЄСВ в сумі 999, 36 грн., яка була повернута позивачу згідно виписки з банку від 29.10.2014, тому з наведених підстав   вважає дії  податкового органу щодо винесення податкової вимоги   протиправними та такими, що не мають законних підстав.
Рішенням  Волинського   окружного адміністративного суду  від  28 жовтня    2019 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем    –   ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги  вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.  Також вказано, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що з 16.07.2014р.   ОСОБА_1 припинив здійснення підприємницької діяльності, податковий борг у нього відсутній.
09 січня 2020 року Восьмим апеляційним адміністративним судом отримано відзив Головного управління ДФС у  Волинській  області на апеляційну скаргу, в якому висловлено прохання відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення суд першої інстанції залишити без змін. 
На підставі ст.  55 КАС України судом апеляційної інстанції здійснено процесуальне правонаступництво у справі, а саме Головне  управління ДФС у  Волинській  області замінено на його правонаступника  -  Головне управління ДПС у  Волинській  області. 
Представник відповідача,  у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить відмовити в задоволенні такої, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Інші особи, у судове засідання не з`явилися, хоча  належним чином були  повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати  повністю з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що 16.07.2014 припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом про фізичну особу ОСОБА_1 та повідомленням про проведення держаної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця №б/н від 20.08.2014.(а.с.11-12, 14)
Головним управлінням  ДФС України у Волинській області винесено вимогу від 10.07.2019 року №Ф11927-25 про сплату боргу (недоїмки), згідно якої станом на 30.06.2019 заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені становить 14711,84 грн., в тому числі: недоїмка з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 12 026, 84 грн. та штраф у розмірі 2 684, 86 грн.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлено, що 23.05.2014 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся у Волинський окружний адміністративний суд з позовом до Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області,  Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області від 18.04.2014 за №0013241703 на загальну суму 11 786, 00 грн., вимогу про сплату боргу від 31.03.2014 №2683/я/03-18-1703 на суму 19 934, 11 грн. та рішення №0013271703 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.04.2014 на суму 2 684,86 грн. (справа №803/972/14).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.10.2014 у справі №803/972/14 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області,  Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області про визнання дій незаконними та скасування податкового повідомлення-рішення, залишено без розгляду, у зв`язку з її відкликанням позивачем. Дана ухвала набрала законної сили 21.10.2014 року.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області від 18.04.2014 за №0013241703 на загальну суму 11 786, 00 грн., вимога про сплату боргу від 31.03.2014 №2683/я/03-18-1703 на суму 19 934, 11 грн. та рішення №0013271703 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.04.2014 на суму 2 684, 86 грн., які оскаржувалися позивачем в межах адміністративної справи №803/972/14 за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області,  Головного управління Міністерства доходів і зборів у Волинській області  про визнання дій незаконними та скасування податкового повідомлення-рішення, були неузгоджені, а тому не мали статусу податкового боргу і невідображалися в 
ОСОБА_2 відтак, суд вважає твердження позивача про відсутність податкового боргу, на момент припинення підприємницької діяльності, безпідставними, оскільки сума податкового боргу визначена податковим повідомленням-рішенням Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області від 18.04.2014 за №0013241703 на загальну суму 11 786, 00 грн., вимогою про сплату боргу від 31.03.2014 №2683/я/03-18-1703 на суму 19 934,11 грн. та рішенням №0013271703 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.04.2014 на суму 2 684, 86 грн. була неузгодженою.
23.06.2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Волинській області сформовано та направлено до Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області узгоджену вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф 11927-25-У на суму 20 538, 26 грн. 
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом.
Відповідно до статті 25 Закону України №2464-VI до платників, які не виконали визначені цим Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
В силу положень частин 2-5 статті 25      Закону №2464-VI      у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з ч.4 ст.8      Закону №2464-VI      порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування      Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 №449 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 травня 2015 року за № 508/26953) (далі      Інструкція № 449).
Так, відповідно до пунктів 2-4 розділу VI      Інструкції №449      у разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII      цієї інструкції.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї     Інструкції(для платника      юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї      Інструкції      (для платника      фізичної особи). При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина      літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина      порядковий номер, 3 частина      літера "У" (узгоджена вимога). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.
Колегія суддів зауважує,  що відбувалася зміна структури боргу, тобто ОСОБА_1 здійснював погашення боргу по первинній вимозі, а згідно норм податкового права вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу, відтак у Головного управління ДФС у Волинській області не було підстав для винесення повторної вимоги. 
Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального  права, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення  позову в повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».
В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору в розмірі  1921,40 грн. (в суді першої інстанції за подання позовної заяви та суді апеляційної інстанції за подання апеляційної скарги), відтак, стягненню на користь ОСОБА_1 підлягає сплачений судовий збір в сумі 1921,40 грн.
Враховуючи те, що суб`єктом вданих повноважень  у справі є Головне управління ДФС у Волинській  області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Волинській  області, сплачений судовий збір в сумі 1921,40 грн. належить стягнути з Головного управління ДПС у Волинській  області на користь   ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд – 
                                                    ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Волинського  окружного адміністративного суду  від  28 жовтня   2019 року в справі № 140/2582/19   – скасувати та прийняти постанову, якою  позов ОСОБА_1  до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату   боргу – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату податкового боргу № Ф-11927-25 від 10 липня 2019 року.
Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області   (код ЄДРПОУ 43143484)   за рахунок його бюджетних асигнувань, передбачених на оплату судового збору на користь ОСОБА_1  (ідентифікаційний код фізичної особи   НОМЕР_1 )  суму сплаченого судового збору у розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню 40 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених                              п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос	
судді	 	Р. В. Кухтей	
 	 	С. М. Шевчук	
Повне судове рішення складено 14 лютого 2020 року.