ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 січня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 404/4751/19	
                                                                                                 провадження №2-а/404/276/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
         суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
     розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
         на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 жовтня 2019 року (суддя Панфілова А.В.) у справі №404/4751/19 (провадження №2-а/404/276/19) за позовом   ОСОБА_1  до  поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капрала поліції Мартиненка Сергія Олександровича, третя особа - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- 

                                                              ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №1272390.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав про те, що 28.06.2019 відповідачем відносно нього складено оскаржувану постанову, згідно якої позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2  ст.122 КУпАП. В постанові зазначено, що позивач, керуючи ТЗ, проїхав світлофорний об`єкт на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 «ґ» ПДР. Вказану постанову позивач вважав неправомірною, оскільки винесена відповідачем без з`ясування всіх обставин необхідних для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, без урахування пояснень позивача. Позивач вказув, що 28.06.2019 в м. Кропивницький, керуючи ТЗ, рухався по вулиці Мурманській. Під час проїзду вказаного в постанові світлофору, жовтий сигнал світлофора переключився відразу після зеленого сигналу без передбаченого миготіння зеленого сигналу, у зв`язку з чим він не мав можливості, не вдаючись до екстреного гальмування, зупинити ТЗ на стоп лінії, тому позивачем було продовжено рух. Позивач зазначав, що ним було надано інспектору патрульної поліції пояснення щодо роботи світлофора в несправному режимі, однак останнім вони не були взяті до уваги. 
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення прийнята відповідачем у відповідності з діючими законами України та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 №1395, а наданий відповідачем відеозапис підтверджує факт порушення 
позивачем вимог ПДР України.     
Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, так як на момент виїзду його ТЗ на світлофор на останньому був зелений сигнал, та жовтий сигнал переключився без миготливого зеленого, у зв`язку з чим він не мав фізичної можливості загальмувати та продовжив рух. З цих підстав позивач вважає притягнення відповідачем його до адміністративної відповідальності безпідставним. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 28.06.2019 поліцейським роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області капралом поліції Мартиненком Сергієм Олександровичем  винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1272390, згідно з якою ОСОБА_1 28.06.2019 о 10:07 год. по вул. Мурманська,11А, в м.Кропивницький, керуючи ТЗ ГАЗ 330214 д.н.з. НОМЕР_1 проїхав світлофорний об`єкт на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив  п.8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України.
Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з наданого відповідачем доказу (відеозапис з місця події) можливо дійти висновку про порушення позивачем п.8.7.3 «ґ» ПДР.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на таке.
Відповідно до п.8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну змін сигналів.
Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Отже, проїзд на заборонений сигнал світлофора створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, відеозапис, який був наданий відповідачем до суду першої інстанції, у розумінні ст.251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
В той же час, суд апеляційної інстанції вважає, що з вказаного відеозапису неможливо встановити факт порушення позивачем вимог п.8.7.3 «ґ» ПДР України. Так, на відеозйомці, зробленій камерою відеореєстратора, розташованою на лобовому склі в автомобілі патрульної поліції, вбачається рух транспортного засобу під керуванням позивача, однак не видно світлофор, який саме регулював рух транспортного засобу позивача, та, відповідно, який саме він відображав сигнал (дозволяючий чи ні) під час виїзду ТЗ позивача на світлофорний об`єкт та на момент його проїзду. 
Суд враховує, що за змістом положень п.8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Згідно із п.8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
З огляду на аргументи заявленого позову та апеляційної скарги, позивач стверджує про те, що на момент виїзду його ТЗ на світлофор на останньому був зелений сигнал, та жовтий сигнал включився вже під час проїзду світлофора. 
Вказані пояснення були надані позивачем і під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, що також зафіксовано на відеозаписі. Однак, належної оцінки відповідачем вказаним аргументам позивача надано не було, зокрема, не надано об`єктивної оцінки ситуації, яка склалася на дорозі, та не встановлено чи мав позивач можливість здійснити зупинку ТЗ у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування та не створюючи перешкод для інших учасників руху.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки наданий відповідачем доказ не свідчать про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена вказаною нормою права.
Відповідно до ст.286 КАС України  за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 1 частини 1  статті 247 КУпАП     передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись статтями п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 жовтня 2019 року по справі №404/4751/19 (провадження №2-а/404/276/19) - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1272390 від 28 червня 2019 року - скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.
Постанова  суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.   

          Повний текст постанови складено 09.01.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк