ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/24917/19                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Мельничука В.П., Пилипенко О.Є.,
секретаря                                                  Суркової Д.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Комунального підприємства «Солом`янка-Сервіс» Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Солом`янка-Сервіс» Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2019 року Комунальне підприємство «Солом`янка-Сервіс» Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації (далі - позивач, апелянт, КП «Солом`янка-Сервіс») звернулось у суд з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач, АК України) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу, як таку, що підписано особою, яка не має право її підписувати. 
Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про ненадання документів, які підтверджують повноваження адвоката на підписання позову, а саме копії договору про надання правової допомоги та свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності, є помилковим, оскільки Кодекс адміністративного судочинства України не вимагає надання таких документів для підтвердження відповідних повноважень.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в матеріалах справи відсутній будь-який документ, який би підтверджував рішення КП «Солом`янка-Сервіс» реалізувати своє право на оскарження рішення АК України не самостійно, а через представника. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з таких підстав.
Судом установлено, що у грудні 2019 року КП «Солом`янка-Сервіс» звернулось у  суд з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Позов заяву підписано представником позивача - адвокатом Гончар О.В.
На підтвердження права підписувати позов додано оригінал ордера серії АІ №1015853.
Ухвалою суду від 20 січня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з тим, що вона підписана особою, яка не має права її підписувати. Такий висновок судом зроблено з огляду на те, що до позовної заяви не додано копію догововру про надання правової допомоги, на який міститься посилання в ордері, а також копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушення її права, свободи або законні інтереси.
Частиною 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України        встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з частиною 1 статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до частини 4 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України    повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон України №5076-VI).
За приписами    статті 26 цього Закону    адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого    законом    на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим    законом    та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.
Отже, ордер, який видано відповідно до Закону України №5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу, так само як і копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю,     разом із ордером чинна редакція    Кодексу адміністративного судочинства України    не вимагає.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №П/9991/736/18 та від 27 грудня 2019 року у справі №826/11505/18.
Колегія суддів звертає увагу, що виходячи зі змісту частини 1 та 3 статті 26  Закону України №5076-VI, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (статті 4001 Кримінального кодексу України).
Положенням частини 5 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених    законом    вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що    стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункта 1 статті 6 Конвенції.
Отже, виходячи з норм    Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
За змістом частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України    підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду про повернення позовної заяви як така, що постановлена з порушенням вище наведених норм процесуального права, - скасуванню з направленням справи до місцевого суду для продовження розгляду.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 289, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Солом`янка-Сервіс» Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2020 року    скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 В.П. Мельничук

                                                                                          О.Є. Пилипенко