ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 р.	Справа № 623/2323/16-а	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області (головуючий І інстанції Одарюк М.П., м. Ізюм, Харківська область) від 27.12.2016 року  по справі № 623/2323/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Тимчасової комісії з проведення службового розслідування в особі голови комісії заступника Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна Володимира Володимировича
про визнання дій протиправними та скасування актів органів місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати незаконною діяльність Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича щодо проведення службового розслідування згідно розпорядження міського голови № 045 від 21.01.2016 р., неналежного контролю за проведенням цього розслідування, неприйняття розпорядження за наслідками проведення службового розслідування та реалізації рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р.; визнати незаконним та скасування розпорядження Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича № 045 від 21.01.2016 р.; визнати незаконною та протиправною діяльність тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21.01.2016 р., скасувати рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р., як такого що створює негативні наслідки.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відносно нього на підставі розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21.01.2016 р. було проведено службове розслідування, за наслідками якого протоколом засідання тимчасової комісії з проведення службового розслідування № 1 від 26.01.2016 р. було фактично визнано його винним у скоєнні кримінального правопорушення - службова недбалість. Вважає, що така діяльність відповідачів є незаконною, протиправною, такою що грубо порушує конституційні права, оскільки тимчасова комісія не мала підстав для проведення службового розслідування, не мала підстав для оцінки його діяльності та прийняття висновків відносно позивача. Окрім того, якщо б комісія керувалася Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим постановою КМУ від 13.06.2000 р. № 950, то наявні порушення стосовно неповідомлення позивача про проведення відносно нього службового розслідування, не залучено його до участі в роботі комісії, позбавлено права на захист, на надання заперечень, клопотань, пояснень та інших прав.
Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2016 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними діяльності Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича щодо проведення службового розслідування згідно розпорядження міського голови № 045 від 21.01.2016 р., неналежного контролю за проведенням цього розслідування, неприйняття розпорядження за наслідками проведення службового розслідування та реалізації рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р., визнання незаконним та скасування розпорядження Ізюмського міського голови Марченко В.В. № 045 від 21.01.2016 р. - відмовлено.
Провадження по справі в частині визнання незаконною та протиправною діяльність тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21.01.2016 р. в особі його голови - заступника Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна Володимира Володимировича та скасування рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р. - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2016р. по справі № 623/2323/16-а скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Тимчасової комісії з проведення службового розслідування в особі голови комісії Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна Володимира Володимировича про визнання дій протиправними та скасування актів органів місцевого самоврядування в частині визнання незаконними дій щодо винесення Ізюмським міським головою Марченком Валерієм Віталійовичем розпорядження № 045 від 21.01.2016 року про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування та скасування розпорядження № 045 від 21.01.2016 року Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича - задоволено.
Визнано незаконними дії щодо винесення Ізюмським міським головою Марченком Валерієм Віталійовичем розпорядження № 045 від 21.01.2016 р. про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування та скасувати розпорядження № 045 від 21.01.2016 року Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Тимчасової комісії з проведення службового розслідування в особі голови комісії Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна Володимира Володимировича про визнання дій протиправними та скасування актів органів місцевого самоврядування - відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 17.01.2020 р. касаційну скаргу Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2017 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Другого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2020 р. прийнято до провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2016 року по справі № 623/2323/16-а та призначено справу до апеляційного розгляду на 25.02.2020 року о 11:30 у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у залі судових засідань № 5.
В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014 р. по справі № К/800/26592/13 (а.с. 52-54) касаційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2013 р. скасовано, залишено в силі постанову Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 р., якою: визнано дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, Ізюмської міської ради, Ізюмського міського голови з приводу скликання та проведення 44 сесії Ізюмської міської ради 5 скликання у відповідності до її регламенту неправомірними; визнано незаконним та скасовано рішення Ізюмської міської ради 44 скликання сесія 5 скликання № 2551 від 12.09.08.р. "Про звільнення першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства ОСОБА_2 ".; поновлено ОСОБА_2 на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства з 31 червня 2008 року; стягнуто з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток, за час вимушеного прогулу з 31 червня 2008 р. станом на день звільнення (по 5350,46 грн. щомісяця) з урахуванням виплаченої суми за розпорядженням по Виконкому Ізюмської міської ради № 175-К від 11.09.2008 р.
Як зазначено в мотивувальній частині ухвали, відповідачем було порушено порядок скликання та проведення позачергової 44 сесії 5 скликання Ізюмської міської ради відповідно до вищевказаних вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Ізюмської міської ради, а саме: проведено несвоєчасно та у спосіб, не передбачений Регламентом, оповіщення депутатів і громадян міста про пленарне засідання».
Відповідачем у справі № К/800/26592/13 було визначено - Ізюмська міська рада Харківської області, Виконавчий комітет Ізюмською міської ради Харківської області.
Також судом першої інстанції встановлено, що 19.01.2016 року до Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича було подано службовий лист (вх. № 255) про проведення службового розслідування за підписом ОСОБА_3 , відповідно до якого зазначається про заподіяння шкоди виконавчому комітету Ізюмської міської ради згідно постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року та необхідності призначення службового розслідування з метою встановлення осіб, які допустили порушення порядку скликання та проведення позачергової  44 сесії Ізюмської міської ради 5 скликання відповідно до вимог Регламенту Ізюмської міської ради 5 скликання та обсягу документів, які можуть бути додані до позовної заяви (а.с. 55).
Розпорядженням Ізюмського міського голови Марченка В.В. № 045 від 21.01.2016 року «Про створення тимчасової комісії для проведення службового розслідування»  вирішено провести службове розслідування до 28.01.2016 року за фактами, які зазначені у службовому листі начальника юридичного відділу виконавчого комітету Ізюмської міської ради вх. № 255 від 19.01.2016 року щодо встановлення кола осіб, які допустили порушення порядку скликання та проведення позачергової 44 сесії Ізюмської міської ради 5 скликання з метою подачі позовної заяви до Ізюмського міськрайонного суду щодо відшкодування завданої шкоди виконавчому комітету Ізюмської міської ради, створено тимчасову комісію у складі: Мацокіна В.В., Куроєдова М.О., Кравцова Ю.В., Лагоши Н.В., Запорожець І. В . , Петров К.Є. , Іщук М .О., Сердюк І.Ю. (а.с. 12).
Згідно до протоколу засідання тимчасової комісії з проведення службового розслідування № 1 від 26.01.2016 року запропоновано Ізюмському міському голові Марченку В.В. :
1) визначити за фактом службової недбалості винною особою ОСОБА_1 ;
2) доручити юридичному відділу виконавчого комітету Ізюмської міської ради звернутися із заявою про вчинення посадового правопорушення до Ізюмського відділу поліції головного управління Національної поліції в Харківській області;
3) доручити юридичному відділу виконавчого комітету Ізюмської міської ради звернутися із цивільним позовом до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області про відшкодування завданої шкоди виконавчому комітету Ізюмської міської ради посадовою особою ОСОБА_1 (а.с. 11, зворотній бік).
Не погодившись з діями Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича щодо проведення службового розслідування, розпорядженням міського голови № 045 від 21.01.2016 р. та рішенням тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р., позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.
Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними діяльності Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича щодо проведення службового розслідування згідно розпорядження міського голови № 045 від 21.01.2016 року, неналежного контролю за проведенням цього розслідування, неприйняття розпорядження за наслідками проведення службового розслідування та реалізації рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 року, визнання незаконним та скасування розпорядження Ізюмського міського голови Марченко В.В. № 045 від 21.01.2016 року та закриття провадження по справі в частині визнання незаконною та протиправною діяльність тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21.01.2016 року в особі його голови - заступника Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна В.В. та скасування рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що проведення відповідної перевірки стосовно встановлення осіб, які порушили законодавство України з подальшим притягненням їх до юридичної відповідальності є цілком обгрунтованим правом органу місцевого самоврядування, в тому числі і Ізюмського міського голови.  Вказував на те, що за своєю природою повноваження керівника щодо вчинення дій стосовно видання розпорядження, є дискреційним повноваженням. Проте, мета проведення службового розслідування є обставини, які повинні встановлюватись під час розгляду справи в цивільному судочинстві.               
Крім того суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції, посилаючись на те, що протокол засідання тимчасової комісії з проведення службового розслідування № 1 від 26.01.2016 р. не є правовим актом індивідуальної дії, дійшов хибного висновку про закриття провадження у справі в частині визнання незаконною та протиправною діяльність тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21.01.2016 р. в особі його голови - заступника Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна Володимира Володимировича та скасування рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р., і в цій частині позовних вимог суд апеляційної інстанції відмовив.
Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли різних юридичних висновків під час надання правової оцінки оскаржуваному розпорядженню. При цьому, Верховний Суд вважав висновки суду апеляційної інстанції передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень ст. 86 КАС України (у редакції чинній до 15.12.2017), оскільки з судового рішення апеляційного суду не вбачається наведення обґрунтованих мотивів, виходячи з яких була надана інша правова оцінка, встановленим судом першої інстанції обставинам та які були покладені в основу задоволення позову. Верховний Суд також вважав доводи касаційної скарги щодо безпідставного виходу судом апеляційної інстанції за межі позовних вимог обґрунтованими, оскільки судом апеляційної інстанції були розглянуті вимоги (щодо визнання незаконними дій Ізюмського міського голови Марченка Валерія щодо винесення спірного розпорядження), які не заявлялися до суду першої інстанції.
Перевіряючи обґрунтованість висновків суду першої інстанції, з урахуванням висновків Верховного Суду у цій справі, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо вимог про визнання незаконною діяльності Ізюмського міського голови Марченка В.В. щодо проведення службового розслідування згідно розпорядження міського голови № 045 від 21.01.2016 р., неналежного контролю за проведенням цього розслідування, неприйняття розпорядження за наслідками проведення службового розслідування та реалізації рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р. та визнання незаконним та скасування розпорядження Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича № 045 від 21.01.2016 р., суд зазначає наступне.
При зверненні до суду першої інстанції (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) позивач посилався на те, що порядком № 950 не передбачено можливість проведення службового розслідування у відношенні колишніх посадових осіб органу місцевого самоврядування, а тому підстава проведення службового розслідування, що вказана у розпорядженні № 045 від 21.01.2016 р. підстава не може вважатися законодавчо обґрунтованою та бути підставою проведення службового розслідування.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМУ від 13.06.2000 р. № 950, стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства; на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри; з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України "Про запобігання корупції" в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції за рішенням керівника органу, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення.
Згідно з п. 2 Порядку рішення щодо проведення службового розслідування приймається вищими посадовими особами України, Першим віце-прем`єр-міністром України, керівником органу державної влади (посадовою особою), що призначив на посаду особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проводитися службове розслідування, керівником органу, в якому працює зазначена особа.
Колегія суддів зазначає, що межі застосування Порядку № 950 обмежуються особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з урахуванням обмежень, визначених у п. 1 Порядку.
В той же час, судовим розглядом встановлено, що позивач станом на 26.01.2016 р. (дата проведення засідання комісії) не мав відповідних повноважень на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки не перебував у трудових відносинах з Ізюмською міською радою Харківської області.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; видає розпорядження у межах своїх повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.
За приписами ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проведення відповідної перевірки стосовно встановлення осіб, які порушили законодавство України з подальшим притягненням їх до юридичної відповідальності є цілком обґрунтованим правом органу місцевого самоврядування, в тому числі і Ізюмського міського голови, якому приписами Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" надано право видавати розпорядження у межах своїх повноважень.
При цьому суд зазначає, що службове розслідування проводилось не на підставі Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМУ від 13.06.2000 р. № 950 та у спірному розпорядженні не міститься посилання на приписи цього Порядку.
З цих же підстав колегія суддів вважає і безпідставними доводи позивача про допущення Ізюмським міським головою неналежного контролю за проведенням цього розслідування та неприйняття розпорядження за наслідками проведення службового розслідування, а також доводів позивача про те, що йому не було повідомлено про проведення службового розслідування та не забезпечено права надавати пояснення, робити заяви, подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування. Вказані доводи позивача також є безпідставними з огляду на те, що службове розслідування проводилося не відносно особи позивача, а щодо факту встановлення кола осіб , які допустили порушення порядку скликання та проведення позачергової 44 сесії Ізюмської міської ради 5 скликання з метою подачі позовної заяви до Ізюмського міськрайонного суду щодо відшкодування завданої шкоди виконавчому комітету Ізюмської міської ради.
На підставі цього, колегія суддів зазначає, що дії Ізюмського міського голови щодо проведення службового розслідування та видачі розпорядження з цього питання є правомірними, оскільки цими діями та цим рішенням права позивача не порушувалися.
Що стосується вимоги позивача визнання незаконною діяльності Ізюмського міського голови Марченка В.В. щодо реалізації рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р., колегія суддів зазначає, що наслідком такої реалізації було звернення міського голови до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Колегія суддів зазначає, що право на звернення до суду за судовим захистом прав та охоронюваних законом інтересів - одне із важливіших конституційних прав громадян. Так, відповідно до ст. 55 Конституції України права і свобо ди людини і громадянина захищаються судом. 
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів дер жавної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службо вих осіб. 
Кожен має право після використання всіх національних за собів правового захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.
Крім того, чинне цивільне процесуальне законодавство також передбачає можливість реалізації права на судовий захист заінтересованими особами. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Таким чином, дії по реалізації рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р. шляхом звернення до суду особи, якій гарантоване право на таке звернення нормами законодавства України, не можуть вважатися такими, що порушують права позивача.  
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконною діяльності Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича щодо проведення службового розслідування згідно розпорядження міського голови № 045 від 21.01.2016 р., неналежного контролю за проведенням цього розслідування, неприйняття розпорядження за наслідками проведення службового розслідування та реалізації рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р., а також визнання незаконним та скасування розпорядження Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича № 045 від 21.01.2016 р. прийняте з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині відсутні. 
Доводи апелянта вказаних вище висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що постанова Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2016 року по справі № 623/2323/16-а в цій частині прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.
Що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконною та протиправною діяльності тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21.01.2016 р., скасування рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформленого у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р., як такого що створює негативні наслідки, колегія суддів зазначає наступне.
Закриваючи провадження у справі в цій частині, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки протокол засідання тимчасової комісії з проведення службового розслідування № 1 від 26.01.2016 р. не є правовим актом індивідуальної дії в розумінні  ст. 17 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 р.), він не породжує правових наслідків для особи, стосовно якої винесений, оскільки такі наслідки для вказаної особи створює відповідна дія Ізюмського міського голови Марченко В.В., а тому наявні підстави для закриття провадження у справі у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 р.).
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За правилами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. п. 1, 2, 7 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному.
До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких          законом          установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Колегія суддів зазначає, що словесні конструкції, які містяться в оскаржуваному протоколі від 26.01.2016 р. свідчать про те, що він жодним чином не породжує для позивача ніяких правових наслідків, ніяким чином не порушує його права, оскільки в ньому містяться лише пропозиції, а відповідно міський голова, як особа, яка має дискреційні повноваження, в тому числі і на подачу позову, вирішує питання з цього приводу. При цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю саме на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.
Разом з тим, при вирішенні питання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд першої інстанції не врахував того, що в цьому випадку він повинен був роз`яснити позивачу, до компетенції якого суду відноситься вирішення цих правовідносин, інакше суд першої інстанції повинен був вирішити ці вимоги в порядку адміністративного судочинства, шляхом ухвалення рішення про задоволення позовних вимог чи про відмову в їх задоволенні.
Крім того, суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що відповідно до вимог КАС України, як в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення судом так і в чинній редакції, про закриття провадження у справі суд повинен був постановити ухвалу, та не вирішувати питання про закриття провадження у справі у постанові, тобто в судовому рішенні, яке ухвалюється по суті заявлених вимог.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що предметом оскарження у цій частині вимог є не лише протокол від 26.01.2016 р., позивачем також оскаржується і діяльність (дії) тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21.01.2016 р., а тому при вирішенні спору в цій частині, суд першої інстанції повинен був перевірити ці дії на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та ухвалити відповідне рішення. 
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, а тому колегія суддів дійшла до висновку, що постанова Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2016 року по справі № 623/2323/16-а підлягає скасуванню в частині закриття провадження у справі в частині вимог про визнання незаконною та протиправною діяльністі тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21.01.2016 р. в особі його голови - заступника Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна В.В. та скасування рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р., з направленням справи до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області для продовження розгляду в цій частині.  
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2016 року по справі № 623/2323/16-а - задовольнити частково.
Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2016 року по справі № 623/2323/16-а - скасувати в частині закриття провадження у справі в частині вимог про визнання незаконною та протиправною діяльністі тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21.01.2016 р. в особі його голови - заступника Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна В.В. та скасування рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р.
Справу № 623/2323/16-а в частині вимог про визнання незаконною та протиправною діяльністі тимчасової комісії з проведення службового розслідування, проведеного згідно розпорядження Ізюмського міського голови № 045 від 21.01.2016 р. в особі його голови - заступника Ізюмського міського голови з гуманітарних питань Мацокіна В.В. та скасування рішення тимчасової комісії з проведення службового розслідування, оформлене у вигляді протоколу № 1 від 26.01.2016 р. направити до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області для продовження розгляду.   
В іншій частині постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.12.2016 року по справі № 623/2323/16-а - залишити без змін.
Постанова в частині скасування постанови суду першої інстанції та направлення справи в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Постанова в частині залишення без змін судового рішення набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    З.Г. Подобайло   	

Повний текст постанови складено  02.03.2020 року