Номер провадження: 22-ц/813/520/20 
Номер справи місцевого суду: 523/6906/18
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді Ващенко Л.Г.
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С., 
за участі секретаря - Чепрас А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні   апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2019 року про залишення позову без розгляду (одноособово суддя Аліна С.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
17.05.2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП).
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.05.2019 року позов ОСОБА_1 залишений без розгляду.
ОСОБА_1 не погодилась із ухвалою суду 29.05.2019 року і подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга  ОСОБА_1  зазначає:
В матеріалах справи наявна заява представника позивачки про розгляд підготовчого засідання за відсутності позивачки і її представника.
Представник позивачки подав клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово», яке судом першої інстанції не розглянуто.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці (рішення від 09.10.1979 у справі Ейрі (п.24), рішення від 13.05.1980 у справі Артіко проти Італії (п.35), рішення від 30.05.2013 у справі Наталія Михайленко проти України (п.32)) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Отже право на доступ до суду має бути ефективним.
Судовий процес не може перетворюватись на безладних рух, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але й реальним.
Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії»). Право може вважатися ефективним тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом («Дюлоранс проти Франції» від 21.03.2000, «Донадзе проти Грузії» від 07.03.2006).
Відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених законом. Учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засідання, якщо інше не визначено законом (п.2 ч.1 ст. 43 ЦПК України). 
З огляду на зазначене, явка учасників справи у судове засідання є правом, а не обов`язком (крім випадків, коли явка в судове засідання визнана обов`язковою).
Суд першої інстанції явку сторін у судове засідання обов`язковою не визнав, не попереджав учасників справи, що у разі не з`явлення їх представників у судове засідання, позов позивачки, відповідно до ч.5 ст. 223 ЦПК України, буде залишений без розгляду.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду виходив з того, що у судові засідання, призначені на 08.04.2019 року і 29.05.2019 року позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, із письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась (а.с.101).
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо  належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (ст . 257 ч.1 п.3 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається наступне.
17.05.2018 року ОСОБА_1 в особі представника звернулась із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП (а.с.3-7).
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.06.2018 року відкрито провадження у справі із призначенням справи до розгляду у підготовче засідання на 19.07.2018 року (а.с.49). 
19.07.2018 року у судове засідання з`явився представник позивачки і через неявку відповідача, розгляд справи відкладено на 13.08.2018 року (а.с.52).
У подальшому (13.08.2018 року, 18.09.2018 року і 18.10.2018 року) розгляд справи відкладався (а.с.59,63,73).
18.10.2018 року представник позивачки подав заяву про розгляд підготовчого засідання за відсутності позивачки і її представника (а.с.67).
Ухвалою Суворовського районного суду від 18.10.2018 року справу призначено у судове засідання на 04.12.2018 року (а.с.74).
04.12.2018 року судове засідання не відбулося через те, що з 19.10.2018 року припинились повноваження судді Мурманової І.М. (а.с.78).
01.02.2019 року, ухвалою суду, справу прийнято до провадження судді Аліної С.С. із призначенням справи у судове засідання на 08.04.2019 року (а.с.80).
18.02.2019 року позивачка ОСОБА_1 отримала копію ухвали від 01.02.2019 року (а.с.83).
08.04.2019 року в суді першої інстанції зареєстровані клопотання представника позивачки про залучення до участі у справі в якості співвідповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» і уточнена позовна заява ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» та ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди із посиланням на те, що клопотання не було заявлено раніше, оскільки існувала судова практика, що потерпілий у ДТП має право стягнути шкоду безпосередньо з особи, яка її завдала, навіть якщо цивільно-правова відповідальність цієї особи застрахована (правова позиція ВСУ від 26.10.2016 року у справі №6-954цс16, постанова ВС від 27.04.2018 року у справі №910/9029/17), а.с.86-94.
08.04.2019 року, у зв`язку із неявкою сторін, розгляд справи відкладений на 29.05.2019 року (а.с.95).
22.04.2019 року позивачка отримала судову повістку про виклик у судове засідання на 29.05.2019 року (а.с.97).
29.05.2019 року сторони у судове засідання не з`вились, про що складено довідку (а.с.100). 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Одним із основних принципів цивільного судочинства є верховенство права.
При цьому, елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства, зокрема йдеться про те, що право на доступ до суду має бути ефективним.
Так, цивільне процесуальне законодавство визначає, що залишення позову без розгляду можливе у разі, якщо  належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки.
Суд не повинен занадто формально ставитись до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, а і реальним.
За матеріалами справи, 08.04.2019 року в суді першої інстанції зареєстровано клопотання представника позивачки про залучення до участі у справі в якості співвідповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» і уточнена позовна заява ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» і ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди із посиланням на те, що клопотання не було заявлено раніше, оскільки існувала судова практика, що потерпілий у ДТП має право стягнути шкоду безпосередньо з особи, яка її завдала, навіть якщо цивільно-правова відповідальність цієї особи застрахована (правова позиція ВСУ від 26.10.2016 року у справі №6-954цс16, постанова ВС від 27.04.2018 року у справі №910/9029/17).
Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи (ст.49 ч.1 п.2, ч.3, ч.4 ЦПК України)
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.  Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.  Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (ст. 51 ч.ч.1-4 ЦПК України).
Суд, у порушення норм ст. ст. 49,51,185 ЦПК України, не вирішив питання про повернення, залишення без руху або прийняття до провадження уточненої позовної заяви щодо кола осіб, як не вирішив, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, клопотання представника позивача про залучення до участі у справі у якості співвідповідача приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово».
При цьому, поза увагою суду залишились доводи представника позивачки, що необхідність залучення страхової компанії після закінчення підготовчого засідання викликана зміною судової практики судом касаційної інстанції по даній категорії справ (правова позиція ВСУ від 26.10.2016 року у справі №6-954цс16, постанова ВС від 
27.04.2018 року у справі №910/9029/17).
Колегія суддів погоджується з тим, що через зміну судової практики касаційною інстанцією по даній категорії справ, у позивачки дійсно існували об`єктивні причини уточнити позовну заяву щодо підстав, предмету та кола осіб після закінчення підготовчого засідання у даній справі.
Суд не повинен занадто формально ставитись до передбачених процесуальним законом підстав залишення позову без розгляду, оскільки доступ до правосуддя має бути реальним.
Сам по собі факт належного сповіщення позивачки у судові засідання на 08.04.2019 року і 29.05.2019 року, з врахуванням конкретних обставин справ, не є підставою для залишення позову без розгляду.
Надмірний формалізм не є завданням цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду, а також вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів будь-яких осіб.
За таких обставин, ухвала суду не може залишатись без змін і підлягає скасуванню.
Доводи позивачки у скарзі про те, що суд не сприяв ефективному доступу до суду, прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування ухвали суду.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 379 ч.1-4 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про залишення позову без розгляду, суд порушив норми процесуального права - ст. ст. 49,51,185 ЦПК України і не сприяв справедливому розгляду справи з метою ефективного захисту прав позивачки на доступ до правосуддя, ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.
СУДОВІ ВИТРАТИ
З огляду на те, що предметом оскарження є ухвала суду про залишення позову без розгляду, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, судові витрати підлягають відшкодуванню на підставі ст. 141 ЦПК України, за результатами розгляду справи по суті.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 376 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:        

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2019 року про залишення позову без розгляду - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. 
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 03.02.2020 року. 

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков                                                                                                                                                                                 Є.С. Сєвєрова