ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 лютого 2020 року           справа №360/4564/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,   розглянув   в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот"  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 р. (у повному обсязі складено 20 грудня 2019 року у м. Сєвєродонецьк) у справі  № 360/4564/19 (головуючий І інстанції суддя  К.Є. Петросян)  за позовом  Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот"  до  Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України  про визнання протиправною та скасування постанови від 09.09.2019 ВП № 54694317,       

                                           ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке об`єднання Азот"  21.10.2019 року звернулось до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Р.Г. ВП № 54694317 від 09.09.19 (а.с. 5-8).
Рішенням  Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня  2019  року у справі № 360/4564/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 160-163).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що виконавча служба здійснила приєднання до діючого зведеного виконавчого провадження ВП № 54694317 виконавчих проваджень з виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 31.05.2019 року у справі № 9/5014/969/2012 та ухвали Господарського суду Луганської області від 01.07.2019 року у справі № 3/5014/866/2012, постанови про відкриття яких скасовані судом. При цьому, у спірній постанові ці ухвали зазначені як такі, що знаходяться на примусовому виконанні, та зазначені у тому числі як підстава для арешту майна позивача.
Вважає, оскільки згідно вищевказаних судових рішень постанови з відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали  Господарського суду Луганської області від 31.05.2019 року у справі № 9/5014/969/2012 та ухвали Господарського суду Луганської області від 01.07.2019 року у справі № 3/5014/866/2012 скасовані, то виконавча служба не має права здійснювати примусове стягнення на підставі ухвали суду, відкриття виконавчого провадження за якими скасовано судом.
Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог ч. 1  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» є юридичною особою, код ЄДРПОУ 33270581, місцезнаходження: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Пивоварова, буд. 5, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 151-155).
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 19.11.2015 у справі № 9/5014/969/2012 (5/65/2011) затверджено мирову угоду між Дочірньою компанією Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України та Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (а.с.48-49).
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.02.2016 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) затверджено мирову угоду між Дочірньою компанією Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України та Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (а.с.50-52).
Постановою державного виконавця від 19.03.2019  відкрито виконавче провадження № 58667668 за ухвалою Господарського суду Луганської області від 19.11.2015 у справі № 9/5014/969/2012 (5/65/2011), однак дана постанова ухвалою Господарського суду Луганської області від 31.05.2019 у зазначеній справі була скасована (а.с.56-61).
Постановою державного виконавця від 19.03.2019  відкрито виконавче провадження № 58668303 за ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.02.2016 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011), однак дана постанова ухвалою Господарського суду Луганської області від 31.05.2019 у зазначеній справі також була скасована (а.с.88-92).
Ухвали Господарського суду Луганської області від 31.05.2019 у справі  № 9/5014/969/2012 (5/65/2011) та від 18.02.2019 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) набрали законної сили.
09.09.2019 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника – ПРАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» при примусовому виконанні у зведеному виконавчому провадженні: виконавчого листа № 812/623/17, виданого 15.08.2017 Луганським окружним адміністративним судом; виконавчого листа № 812/930/17, виданого 15.08.2017 Луганським окружним адміністративним судом; судового наказу № 428/5797/18, виданого 25.05.2018 Сєвєродонецьким міським судом; наказу № 9/5014/969/2012, виданого 04.04.2016 Господарським судом Луганської області; ухвали № 9/5014/969/2012, виданої 19.11.2015 Господарським судом Луганської області; наказу № 913/869/14, виданого 29.02.2016 Господарським судом Харківської області; наказу № 913/518/13-г, виданого 07.12.2016 Господарським судом Луганської області; ухвали № 3/5014/866/2012, виданої 18.02.2016 Господарським судом Луганської області; наказу № 913/869/14, виданого 21.12.2017 Господарським судом Харківської області (а.с.9-13).
Спірним питанням цієї справи є правомірність дій  відповідача  щодо   прийняття постанови від 09.09.2019 ВП № 54694317 на підставі ухвали № 9/5014/969/2012, виданої 19.11.2015 Господарським судом Луганської області та ухвали № 3/5014/866/2012, виданої 18.02.2016 Господарським судом Луганської області, постанови про відкриття з примусового виконання яких судом скасовані. 
Колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції щодо  відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Статтею 1 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 № 1404 (далі Закон № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 5 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". 
Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 1404  сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частина друга статті 15 Закону № 1404).
Відповідно до частини другої статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Згідно пункту 6 частини третьої  статті 18 Закону № 1404  виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Згідно з частинами першою та другою  статті 56 Закону № 1404  арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.  Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (абзац другий частини другої  статті 56 Закону № 1404).
Матеріалами справи підтверджено, що до оскаржуваної постанови  про арешт майна боржника від 09.09.2019, відповідачем включені, в тому числі, виконавчі документи, а саме: ухвала № 9/5014/969/2012, видана 19.11.2015 Господарським судом Луганської області про стягнення з боржника ПРАТ “Сєвєродонецьке обєднання Азот” суми 331096525,02 грн. та ухвала № 3/5014/866/2012, видана 18.02.2016 Господарським судом Луганської області  про стягнення з боржника ПРАТ “Сєвєродонецьке обєднання  “Азот” суми 503938021,25 грн. (а.с.9-13).
При цьому, ухвалою Господарського суду Луганської області від 31.05.2019 у справі                                        № 9/5014/969/2012 (5/65/2011) скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження ВП № 58667668 від 19.03.2019, яка набрала законної сили згідно постанови  Східного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 у справі № 9/5014/969/2012 (5/65/2011) (а.с.56-61, 68-77).
Також, ухвалою Господарського суду Луганської області від 01.07.2019 у справі                                            № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження ВП №58668303 від 19.03.2019, яка набрала законної сили  згідно постанови Східного апеляційного господарського суду від 08.08.2019 у справі  № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) (а.с.94-105).
Разом з тим, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерство юстиції України від 03.10.2019  знято арешт з вагонів, що належить боржнику -  ПРАТ “Сєвєродонецьке об`єднання Азот” в частині накладення арешту згідно ухвали № 9/5014/969/2012, виданої 19.11.2015 Господарським судом Луганської області та ухвали № 3/5014/866/2012, виданої 18.02.2016 Господарським судом Луганської області  (а.с.149-150).
Положеннями частини другої  статті 40 Закону № 1404-VIII  визначено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої  статті 4 ЦПК України  (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.
З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать  Конституції  і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що,  враховуючи те, що головним  державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову  від 03.10.2019 щодо зняття арешту з вагонів, що належить боржнику ПРАТ “Сєвєродонецьке об`єднання Азот” в частині накладення арешту згідно ухвали № 9/5014/969/2012, виданої 19.11.2015 Господарським судом Луганської області та ухвали № 3/5014/866/2012, виданої 18.02.2016 Господарським судом Луганської області, який був накладений оскаржуваною постановою від 09.09.2019, то станом на дату розгляду справи відсутнє реальне порушення прав та інтересів позивача.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок  щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем  доведено, що, приймаючи постанову від  09.09.2019 ВП № 54694317, він діяв правомірно.
На підставі викладеного,  суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись статями  272, 287,  308,  311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот"  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 р.  –  залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 р.   у справі  № 360/4564/19  –  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.     
Повне судове рішення складено 5 лютого 2020 року.         

Колегія суддів                                                                           Г.М. Міронова 

                                                                                                          Т.Г. Арабей 

                                                                                                             І.В. Геращенко