КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №753/11845/18                                                                       головуючий у суді І інстанції: Коренюк А.М.
провадження №22-ц/824/2090/2020                                                 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
18 лютого 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                                   Сушко Л.П.,
суддів:                                                           Гуля В.В., Мельника Я.С.,
секретар судового засідання:                                    Спеней О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 грудня 2016 року о 09 год. 50 хв. на автодорозі «Проспект Броварський - село Зазим`я» адміністративної території міста Києва (2,2 км від дорожнього знаку село «Зазим`я») сталася дорожньо-транспорта пригода, в результаті якої  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість для руху, не врахував дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним йому автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних заcобів та отримання ним, як водієм, тілесних ушкоджень.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 574/Е від 19 квітня 2017 року, внаслідок ДТП йому завдані легкі тілесні ушкодження: забої та садна лобної ділянки зліва, закрита травма головного мозку, пошкодження лівої легені, лівобічний гемопневмоторакс, забій грудного відділу хребта, лівого ліктьового суглобу, лівої кисті та лівої гомілки. 
Постановою слідчого Деснянського УП НП у м. Києві від 26 квітня 2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань по даному факту, закрито з направленням матеріалів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до суду для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Постановою Деснянського районного суду м. Києві від 04 вересня 2017 року, яка набула чинності, ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із закриттям провадження на підставі статті 38 КпАП України - за минуванням строків накладення адміністративного стягнення. 
На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника винуватця автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахованою не була. З метою визначення дійсного розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок ДТП, ним замовлено проведення автоторознавчого дослідження. 
Так, згідно Звіту № 113/Ф/2017 від 26 січня 2017 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Незалежна експертна компанія» з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість збитку завданого автомобілю «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 392334 грн. 57 коп..
 Після його звернення, як постраждалого, до МТСБУ та наданих ним документів про страховий випадок, він отримав страхове відшкодування у сумі 100000,00 грн. Відповідно, різниця між фактичним розміром збитку і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 292 334 грн. 57 коп. (392334 грн. 57 коп. - 100000 грн. 00 коп. = 292 334 грн. 57 коп.), яку позивач просить стягнути з відповідача, з вини якого позивачу завдана майнова шкода, на підставі ст.1194 ЦК України.
Окрім того, зважаючи на наслідки протиправних дій відповідача, як заподіювача шкоди, вважає, що йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 41230,00 грн. та просить стягнути її з відповідача.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 292334 грн. 57 коп. - матеріальних збитків та 25000 грн. 00 коп. - моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1000 грн. 00 коп. - понесених витрат на проведення оцінки пошкодженого майна, 978 грн. 00 коп. - витрат, понесених на евакуацію пошкодженого автомобіля, а всього - 319312 грн. 57 коп.. Судові витрати (судовий збір) компенсованоза рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 18 грудня 2019 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, і ухвалити нове судове рішення, яким апеляційну скаргу задовольнити. Вказує, що він не був повідомлений про судове засідання, яке призначене на 19 листопада 2019 року. Зазначає, що адвокат Карасьов В.М. не мав повноважень представляти інтереси відповідача в судах, оскільки договір про надання правової допомоги між ними не укладався і довіреність не оформлялась. Підтвердження даного факту є доручення Третього Київського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги  від 14 березня 2019 року про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1. по справі №753/2157/19. Звертає увагу, що ухвала про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів не надсилалась скаржнику, про що свідчить відсутність у матеріалах справи розписок про отримання вищезазначених документів. Також вказує, що про існування даної справи йому стало відомо із судової повістки Київського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року.  
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи безпідставними та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Вирішуючи даний спір і задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що майнова і моральна шкода завдана позивачу з вини відповідача, а також того, що позивач довів завдання матеріального збитку належними та допустимими доказами.
При визначенні розміру моральної шкоди в сумі 25000,00 грн., судом першої інстанції прийнято до уваги фактор співмірності, факт понесеної позивачем моральної шкоди, що виявилася у фізичних, душевних і психічних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна та завданих йому тілесних ушкоджень. Також, судом першої інстанції враховано відшкодування позивачу МТСБУ 639 грн. 96 коп. - на лікування та 32 грн. 00 коп. - моральної шкоди.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Вирішуючи даний спір і відмовляючи в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не надані докази, що підтверджують здійснення відповідних витрат, а саме: відсутні платіжні квитанції про сплату таких грошових коштів, не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В цій частині судове рішення сторонами не оскаржується. 
Відповідно доч. ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Встановлено, що 12 грудня 2016 року о 09 год. 50 хв. на автодорозі «Проспект Броварський - село Зазим`я» адміністративної території міста Києва (2,2 км від дорожнього знаку село «Зазим`я») сталася дорожньо-транспорта пригода, в результаті якої  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість для руху, не врахував дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить позавачу та під його керуванням, що призвело до пошкодження транспортних засобів та отримання позивачем, як водієм, тілесних ушкоджень (а. с. 7, 8 - 9, 10 - 11 том 1).
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 574/Е від 19 квітня 2017 року, внаслідок дорожньо-транспортої пригоди позивачу завдано легкі тілесні ушкодження: забої та садна лобної ділянки зліва, закрита травма головного мозку, пошкодження лівої легені, лівобічний гемопневмоторакс, забій грудного відділу хребта, лівого ліктьового суглобу, лівої кисті та лівої гомілки (а. с. 27 том 1).
Постановою слідчого Деснянського УП НП у м. Києві від 26 квітня 2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань по даному факту, закрито з направленням матеріалів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до суду для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності (а. с. 10 - 11 том 1).
Постановою Деснянського районного суду м. Києві від 04 вересня 2017 року, яка набула чинності,  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із закриттям провадження по справі на підставі статті 38 КпАП України - за минуванням строків накладення адміністративного стягнення (а. с. 7, 8 - 9 том 1).
Також, судом першої інстанції встановлено та визнається сторонами, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була.
Згідно звіту № 113/Ф/2017 від 26 січня 2017 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Незалежна експертна компанія», вартість збитку, завданого автомобілю «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 392 334 грн. 57 коп. (а.с. 12 - 26 том 1).
Позивач звернувсядо МТСБУ та отримав страхове відшкодування у сумі 100000 грн. 00 коп., що підтверджується офіційним звітом МТСБУ про проведену виплату (а.с. 39 том 2).
Відповідно, різниця між фактичними розміром збитку і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 292334 грн. 57 коп. (392 334 грн. 57 коп. - 100 000 грн. 00 коп. = 292 334 грн. 57 коп.), яку суд стягнув з відповідача, з вини якого завдана позивачу майнова шкода.
Судом встановлено, що Звіт № 113/Ф/2017 від 26 січня 2017 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Незалежна експертна компанія» відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженій Мінюстом України, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами), а також має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, відповідно правомірно покладений судом першої інстанції в основу рішення.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 574/Е від 19 квітня 2017 року, тілесні ушкодження, отримані позивачем в результаті даної ДТП, віднесені до легких тілесних ушкоджень та виявилися у: забоях та саднах лобної ділянки зліва, закритої травми головного мозку, пошкодження лівої легені, лівобічний гемопневмоторакс, забій грудного відділу хребта, лівого ліктьового суглобу, лівої кисті та лівої гомілки, внаслідок яких позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 12 грудня 2016 року по 23 грудня 2016 року (а. с. 27 том 1).
Відповідно до платіжних квитанцій позивачем також понесені 1 000 грн. 00 коп. - витрат на проведення оцінки пошкодженого майна та 978 грн. 00 коп. - на евакуацію пошкодженого автомобіля, (а. с. 28 том 1).
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, оскільки наявність вини відповідача та розмір матеріального збитку підтверджені належними та допустимими доказами. 
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був повідомлений про судове засідання, яке призначене на 19 листопада 2019 року, а адвокат Карасьов В.М. не мав повноважень представляти його інтереси в судах, так як договір про надання правової допомоги між ними не укладався і довіреність не оформлялась, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в судовому засіданні інтереси відповідача на законних підставах представляв адвокат Карасьов В.М. за дорученням Третього Київського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги, з яким відповідач 14 березня 2019 року уклав договір про надання безоплатної вторинної допомоги в Дарницькому районному суді м.Києва.
Крім того, судом вірно встановлено, що представник відповідача Карасьов В.М. , діючий на підставі доручення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги від 14 березня 2019 року, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується власноручною розпискою від 04 листопада 2019 року про ознайомлення із матеріалами справи (а. с. 36-37 том 2).
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу не надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки матеріали справи містять відомості про те, що зазначені процесуальні документи надсилались відповідачеві у відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України. 
Та обставина, що відповідач не отримував зазначені процесуальні документи не є порушенням норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України. Крім того відповідач був присутній в суді неодноразово та мав можливість ознайомитись зі справою.
Доводи апеляційної скарги про інші процесуальні порушення суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки дані процесуальні порушення були предметом інших апеляційних скарг ОСОБА_1 , які були розглянуті судом апеляційної інстанції в інших апеляційних провадженнях.   
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні,  не спростовують.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове та немайнове право позивача було порушено відповідачем.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд  першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами, положення ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.                                                                         На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд, 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «18» лютого 2020 року.
 
Головуючий суддя	Л.П. Сушко      	
Судді	В.В. Гуль      	
   	Я.С. Мельник