ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року	Львів	Справа № 826/4903/18 пров. № 857/13740/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Довгої О.І. та Запотічного І.І.,
з участю секретаря судового засідання -           Мельничук Б.Б.,

а також сторін (їх представників):
від третьої особи -                                         Лагутін Б.Г.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2019р. про закриття провадження (в частині вимог) в адміністративній справі за позовом Державної авіаційної служби України до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «ВБК Технобуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Діексбі Інтернешнл», треті особи без самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького», Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування декларацій про готовність об'єктів до експлуатації, сертифікатів готовності об'єктів до експлуатації, дозволів на будівельні роботи, спонукання до вчинення певних дій, знесення самочинного будівництва та приведення земельної ділянки у попередній стан (суддя суду І інстанції: Лунь З.І.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 29 хв. 22.10.2019р. м.Львів; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: 24.10.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою від 22.10.2019р. частково задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Діексбі Інтернешнл»; закрито в порядку п.1 ч.1 ст.238 КАС України провадження у справі № 826/4903/18 в частині позовних вимог про зобов'язання ТзОВ «Діексбі Інтернешнл» виконати рішення Державної авіаційної служби України /Державіаслужби/ № 104 від 13.02.2018р.; зобов'язання ТзОВ «ВБК Технобуд» виконати рішення Державіаслужби № 118 від 16.02.2018р.; визнання протиправною бездіяльності Департаменту містобудування Львівської міської ради в частині непогодження об'єкта будівництва за адресою: м.Львів, вул.Івана Пулюя, 40, з Державіаслужбою та зобов'язання вчинити дії щодо погодження вищезазначеного будівництва; визнання протиправними дій Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво багатоповерхових житлових будинків із вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: м.Львів, вул.Івана Пулюя, 36, затверджених наказами департаменту містобудування № 339 від 11.11.2014р.; № 381 від 05.12.2014р.; № 441 від 26.12.2014р.; № 381 від 05.12.2014р.; № 440 від 26.12.2014р.; № 439 від 26.12.2014р.; № 438 від 26.12.2014р.; № 437 від 26.12.2014р.; № 436 від 26.12.2014р.; № 435 від 26.12.2014р.; № 156 від 13.05.2015р.; № 157 від 13.05.2015р.; № 158 від 13.05.2015р.; № 159 від 13.05.2015р.; № 160 від 13.05.2015р.; № 161 від 13.05.2015р.; № 56 від 02.03.2015р.; № 929 від 13.10.2017р.; визнання протиправними дій Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції /ДАБІ/ України у Львівській обл. щодо видачі декларацій про готовність об'єктів до експлуатації №№ ЛВ 143143350111, ЛВ 143151540325, ЛВ 143152100756, ЛВ 143153633721, ЛВ 143153634351, ЛВ 143153634390, ЛВ 143153634428, ЛВ 143153646578, ЛВ 143153646668, ЛВ 143160780605; сертифікатів готовності об'єктів до експлуатації: ЛВ № 162183330545, ЛВ № 162182080790, ЛВ № 162181501719; дозволів на будівельні роботи ЯВ № 112182890788, ЛВ № 112182532092 та скасування їх (Т.4, а.с.87-89).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржила позивач Державіаслужба, яка в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до неправильного закриття провадження у справі (Т.4, а.с.131-137).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час прийняття рішення про закриття провадження в частині позовних вимог судом першої інстанції не враховано правові позиції, які викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі № 810/3046/17, від 12.02.2019р. у справі № 810/2763/17, від 30.01.2019р. у справі № 826/2793/18.
Зокрема, в згаданих судових рішеннях визначено, що в разі виявлення порушення особливого порядку будівництва на приаеродромній території, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, Державіаслужба приймає рішення про припинення будівництва до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства, яке є обов'язковим для органів виконавчої влади, юридичних та фізичних осіб незалежно від форми власності, які допустили це порушення.
При цьому Державіаслужба діє як суб'єкт владних повноважень послідовно, в чітко визначеному порядку. Зокрема, Державіаслужба наділена контролюючими функціями, приймає рішення про припинення будівництва до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства, що свідчить про публічно-правовий характер дій позивача.
Звертаючись до суду з позовом про зобов'язання виконати рішення про припинення будівництва, знести самочинне будівництво та привести в попередній стан земельні ділянки на приаеродромних територіях, мотивуючи такий позов порушеннями норм, що регламентують будівництво на цих територіях, а також містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, Державіаслужба діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства.
Також визначено право звернення Державіаслужби до адміністративних судів із позовною вимогою щодо виконання рішення Державіаслужби про припинення будівництва.
Суд обґрунтовував своє процесуальне рішення тим, що починаючи з 04.10.2018р., зареєстровано право власності фізичних осіб-громадян України на нежитлові та житлові приміщення у будинку № 40 по вул.Пулюя у м.Львові. Таким чином, спір у цій справі щодо зобов'язання вчинити дії, визнання бездіяльності та дій протиправними є таким, що втратив свою актуальність, оскільки будівництво будинку № 40 по вул.Пулюя у м.Львові є закінченим. 
Між тим, згідно з ч.10 ст.69 Повітряного кодексу України органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов'язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.
На виконання вимог вищезазначеної статті, Положення про Державну авіаційну службу України, затв. постановою КМ України № 520 від 08.10.2014р., на підставі акту позапланової інспекційної перевірки приаеродромної території аеродрому Львів від 13.12.2017р., затвердженого в.о.першого заступника Голови Державіаслужби 21.12.2017р., винесено рішення №№ 104, 118 про припинення будівництва з моменту винесення такого рішення за адресою: м.Львів, вул.Івана Пулюя, 40.
ТзОВ «Діексбі Інтернешнл» та ТзОВ «ВБК Технобуд» у добровільному порядку вказані рішення не виконуються та на момент звернення Державіаслужби до суду будівництво будинку № 40 по вул.Івана Пулюя у м.Львові не було закінчене.
Невиконання останніми зазначених рішень, винесених Державіаслужбою на виконання публічно-владних управлінських функцій, стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, адже здійснення на приаеродромній території непогодженого з Державіаслужбою будівництва безпосередньо впливає та загрожує безпеці авіації. Закінчення оскаржуваного будівництва не вичерпує права Державіаслужби на звернення до суду із позовними вимогами, в частині яких судом закрито провадження.
Крім того, вищевказані протиправні дії відповідачів є передумовою для звернення Державіаслужби до суду з вимогами про знесення самочинного будівництва та приведення земельної ділянки у попередній стан.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи, який покладає вирішення розглядуваного питання на розсуд суду, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені Державіаслужбою позовні вимоги полягають у зобов`язанні ТзОВ «Діексбі Інтернешнл» виконати рішення Державіаслужби № 104 від 13.02.2018р.; зобов`язанні ТзОВ «ВБК Технобуд» виконати рішення Державіаслужби № 118 від 16.02.2018р.; у визнанні протиправною бездіяльності Департаменту містобудування Львівської міської ради в частині непогодження об`єкта будівництва за адресою: м.Львів, вул.Івана Пулюя, 40, з Державіаслужбою та зобов`язанні вчинити дії щодо погодження вищезазначеного будівництва; у визнанні протиправними дій Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на будівництво багатоповерхових житлових будинків із вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: м.Львів, вул.Івана Пулюя, 36, затверджених наказами департаменту містобудування № 339 від 11.11.2014р.; № 381 від 05.12.2014р.; № 441 від 26.12.2014р.; № 381 від 05.12.2014р.; № 440 від 26.12.2014р.; № 439 від 26.12.2014р.; № 438 від 26.12.2014р.; № 437 від 26.12.2014р.; № 436 від 26.12.2014р.; № 435 від 26.12.2014р.; № 156 від 13.05.2015р.; № 157 від 13.05.2015р.; № 158 від 13.05.2015р.; № 159 від 13.05.2015р.; № 160 від 13.05.2015р.; № 161 від 13.05.2015р.; № 56 від 02.03.2015р.; № 929 від 13.10.2017р.; у визнанні протиправними дій Департаменту ДАБІ у Львівській області щодо видачі декларацій про готовність об`єктів до експлуатації №№ ЛВ 143143350111, ЛВ 143151540325, ЛВ 143152100756, ЛВ 143153633721, ЛВ 143153634351, ЛВ 143153634390, ЛВ 143153634428, ЛВ 143153646578, ЛВ 143153646668, ЛВ 143160780605; сертифікатів готовності об`єктів до експлуатації: ЛВ № 162183330545, ЛB № 162182080790, ЛB № 162181501719; дозволів на будівельні роботи: ЯВ № 112182890788, ЛВ № 112182532092 та скасуванні їх.
Водночас, починаючи з 04.10.2018р. зареєстровано право власності фізичних осіб-громадян України на нежитлові та житлові приміщення у будинку № 40 по вул.Івана Пулюя у м.Львові.
Таким чином, спір у цій справі щодо зобов`язання вчинити дії, визнання бездіяльності та дій протиправними є таким, що втратив свою актуальність, оскільки будівництво будинку № 40 по вул.Івана Пулюя у м.Львові є завершеним.
Відтак, оспорювання дій суб`єктів владних повноважень у цій справі та зобов`язання замовників будівництва вчинити дії поглинаються можливим спором про речове право.
Отже, зобов`язання відповідачів-забудовників вчинити дії, визнання протиправною бездіяльності та дій відповідачів-суб`єктів владних повноважень за умови реєстрації нерухомого майна за фізичними особами-громадянами України, які стали власниками нежитлових приміщень та квартир у будинку № 40 по вул.Івана Пулюя у м.Львові, не призведе до поновлення прав та інтересів позивача.
Ураховуючи викладене, теперішній спір у справі стосується не стільки правомірності дій відповідачів, вчинених впродовж здійснення будівництва, скільки правомірності набуття фізичними особами права власності на об`єкт нерухомого майна, створений за результатами будівництва, а тому захист порушеного права має вирішуватися в порядку, встановленому ЦПК України.

Між тим, вказані висновки суду першої інстанції слід вважати невірним, виходячи з наступного.

Із змісту п.2 ст.4 КАС України слідує, що публічно-правовий спір - це спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

          Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

          Із матеріалів справи слідує, що згідно з інвестиційним договором від 21.09.2006р., укладеним між Львівським вищим професійним училищем ресторанного сервісу та туризму та ТзОВ «Діексбі Інтернешнл», Львівське вище професійне училище ресторанного сервісу та туризму передало функції замовника-забудовника для проектування, будівництва та введення в експлуатацію на земельній ділянці у м.Львові по вул.Івана Пулюя, 36 на користь ТзОВ «Діексбі Інтернешнл».
ТзОВ ««Діексбі Інтернешнл» та ТзОВ «ВБК Технобуд» є учасниками цього будівництва (Т.4, а.с.18-28).
У 2014 році наказами Департаменту містобудування Львівської міської ради затверджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на будівництво Львівським вищим професійним училищем ресторанного сервісу та туризму багатоповерхового будинку із вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул. Івана Пулюя, 36 (Т.2, а.с.98-138).
ДАБІ України зареєстровані декларації про готовність об`єкта, багатоповерхового будинку із вбудовано-прибудованими приміщеннями на вул. Івана Пулюя, 36 у м.Львові, до експлуатації №№ 5-8561, 5-4541, 5-6711, 5-11803, 5-12011, 5-12012, 5-11802, 5-11801, 5-11800, ДО-2-2953/Д.
ДАБІ України видано сертифікати серії ЛВ № 162181501719 від 15.05.2018р., ЛВ № 162182080790 від 17.07.2018р., ЛВ № 162183330545 від 19.11.2018р. про засвідчення відповідності закінченого будівництва вказаного об`єкта.
Розпорядженнями Франківської районної адміністрації Львівської міської ради корпусам №№ 1-13, що знаходяться на земельній ділянці на вул.Івана Пулюя, 36, присвоєно поштову адресу - будинок № 40 (Т.2, а.с.61-73).
Згідно з витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності третіх осіб на приміщення (квартири) багатоквартирного житлового будинку за адресою: м.Львів, вул.Івана Пулюя, 40.

Заявлений позов обґрунтований тим, що Департаментом ДАБІ у Львівській обл., Львівською міською радою було видано документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки по об'єкту будівництва за адресою: м.Львів вул.Івана Пулюя, 40, без дотримання вимог щодо використання приаеродромної території, що свідчить про очевидні ознаки протиправності таких рішень.
На підставі акту позапланової інспекційної перевірки приаеродромної території аеродрому Львів ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» від 13.12.2017р., затвердженого в.о.першого заступника Голови Державіаслужби 21.12.2017р., позивачем винесено рішення № 104 від 13.02.2018р., № 118 від 16.02.2018р. про припинення будівництва з моменту винесення такого рішення за адресою: м.Львів, вул.Івана Пулюя, 40.
Однак, ТзОВ «Діексбі Інтернешнл» та ТзОВ «ВБК Технобуд» у добровільному порядку вказані рішення не виконані, при цьому на момент звернення Державіаслужби до суду будівництво будинку № 40 по вул.Івана Пулюя у м.Львові не було закінчене (Т.1, а.с.6-19; Т.3, а.с.204-208).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Як убачається з матеріалів справи, підставою звернення Державіаслужби до суду з цим позовом слугувало невиконання відповідачами - ТзОВ «Діексбі Інтернешнл» та ТзОВ «ВБК Технобуд» рішень про припинення будівництва на приаеродромній території аеродрому Львів ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького».
Відповідно до преамбули Повітряного кодексу України цей Кодекс встановлює правові основи діяльності в галузі авіації. Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.
Згідно із ч.2 ст.69 цього Кодексу на приаеродромній території запроваджується особливий порядок здійснення діяльності, яка може вплинути на безпеку авіації та створити перешкоди для роботи наземних засобів зв'язку, навігації та спостереження. До такої діяльності належить, серед іншого, будівництво.
На підставі ч.3 вказаної статті наведеного Кодексу визначення умов забудови, використання землі і споруд та здійснення діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, на приаеродромній території здійснюється органами місцевого самоврядування згідно із законом за погодженням з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації.
Відповідно до Положення про Державну авіаційну службу України, затв. постановою КМ України № 520 від 08.10.2014р., Державіаслужба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації. До основних завдань Державіаслужби належить, зокрема погодження місця розташування, висоти об'єктів на приаеродромних територіях з урахуванням умов впливу авіаційного шуму і емісій авіаційних двигунів та об'єктів, які можуть вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних засобів цивільної авіації.
Порядок розгляду та надання Державіаслужбою погодження місця розташування та висоти об'єктів на приаеродромних територіях та об'єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації відповідно до Повітряного кодексу України визначає Порядок погодження місця розташування та висоти об'єктів на приаеродромних територіях та об'єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, затв. наказом Міністерства інфраструктури України № 721 від 30.11.2012р.
Пунктом 1.2 вказаного Порядку передбачено, що дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форм власності, які займаються будівництвом об'єктів на приаеродромних територіях та об'єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, провайдерів аеронавігаційного обслуговування та експлуатантів аеродромів (вертодромів).
Згідно із пунктом 3.5 цього Порядку за результатом розгляду матеріалів Державіаслужба приймає рішення про погодження місця розташування, висоти об'єктів на приаеродромних територіях та об'єктів, які можуть вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних засобів цивільної авіації, або обґрунтовану відмову у наданні такого погодження.
На підставі ч.10 ст.69 Повітряного кодексу України органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення порядку діяльності, зазначеної в частині другій цієї статті, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов'язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність, зазначену в частині другій цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

Отже, Державіаслужба є уповноваженим органом з питань цивільної авіації, до повноважень якого належить погодження місця розташування, висоти об'єктів на приаеродромних територіях з урахуванням умов впливу авіаційного шуму і емісій авіаційних двигунів та об'єктів, які можуть вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних засобів цивільної авіації. За рішенням Державіаслужби органи виконавчої влади, юридичні та фізичні особи незалежно від форми власності, які допустили порушення особливого порядку будівництва на приаеродромній території, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов'язані припинити будівництво до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.
Аналіз наведених вище положень ст.69 Повітряного кодексу України у взаємозв'язку з нормами Положення про Державну авіаційну службу України, затв. постановою КМ України № 520 від 08.10.2014р., та Порядку погодження місця розташування та висоти об'єктів на приаеродромних територіях та об'єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, затв. наказом Міністерства інфраструктури України № 721 від 30.11.2012р., дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення порушення особливого порядку будівництва на приаеродромній території, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, Державіаслужба приймає рішення про припинення будівництва до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства, яке є обов'язковим для органів виконавчої влади, юридичних та фізичних осіб незалежно від форми власності, які допустили це порушення.
При цьому Державіаслужба діє як суб'єкт владних повноважень послідовно, в чітко визначеному порядку. Зокрема, Державіаслужба наділена контролюючими функціями, приймає рішення про припинення будівництва до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства, що свідчить про публічно-правовий характер дій позивача.
Як зазначено вище, згідно із Положенням про Державну авіаційну службу України, затв. постановою КМ України № 520 від 08.10.2014р., Державіаслужба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.
Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон України № 3166-VI від 17.03.2011р. «Про центральні органи виконавчої влади», статтею 28 якого закріплено право міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів звертатися до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Звертаючись до суду з позовом про зобов'язання виконати рішення про припинення будівництва, знести самочинне будівництво та привести в попередній стан земельні ділянки на приаеродромних територіях, мотивуючи такий позов порушеннями норм, що регламентують будівництво на цих територіях, а також містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, Державіаслужба діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства.
При цьому звернення Державіаслужби до суду з вказаним позовом здійснюється нею як суб'єктом владних повноважень на підставі ст.28 Закону України № 3166-VI від 17.03.2011р. «Про центральні органи виконавчої влади», що з огляду на вказані вище норми ст.ст.4, 5, 19, 46 КАС України, свідчить про належність такого спору до юрисдикції адміністративних судів.

Зважаючи на викладене, спір, який є предметом цього розгляду, є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно зобов'язання виконати рішення Державіаслужби про припинення будівництва, знести самочинне будівництво та привести в попередній стан земельні ділянки на приаеродромних територіях. Справа за позовом такого суб'єкта владних повноважень, який звернувся до суду на підставі ст.28 Закону України № 3166-VI від 17.03.2011р. «Про центральні органи виконавчої влади» з метою здійснення наданих йому законодавством повноважень, належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі № 810/3046/17, від 12.02.2019р. у справі № 810/2763/17, від 30.01.2019р. у справі № 826/2793/18, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов'язковою під час вирішення розглядуваного питання.

Водночас, судом першої інстанції надано передчасну правову оцінку факту реєстрації права власності фізичних осіб-громадян України на нежитлові та житлові приміщення у будинку № 40 по вул.Івана Пулюя у м.Львові.
Так, із змісту заявленого позову не убачається, що позивачем Державіаслужбою заявлені вимоги щодо скасування вказаної реєстрації права власності фізичних осіб-громадян України на нежитлові та житлові приміщення або остання оспорює правомірність набуття цими особами права власності.
Також наведені власники не є відповідачами по цій справі, останні не залучені до участі в цій справі в якості третіх осіб.
Водночас, поза розумним сумнівом є та обставина, що питання законності проведених будівельних робіт має вплив на цілий спектр правових питань, які пов'язані з введенням в експлуатацію будинку та відчуження окремих квартир (приміщень). Однак, будь-якого належного обґрунтування такого висновку суду в спірній ухвалі не наведено.
При цьому, власники таких квартир (приміщень) не позбавлені можливості захисту своїх прав та інтересів в судовому порядку.

Окрім цього, діапазон позовних вимог, по яким судом першої інстанції прийнято рішення про закриття провадження, явно виходить за межі наведеного висновку суду, оскільки охоплює вимоги про визнання протиправною бездіяльності Департаменту містобудування Львівської міської ради, визнання протиправними дій Департаменту містобудування Львівської міської ради щодо затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, визнання протиправними дій Департаменту ДАБІ України у Львівській обл. щодо видачі декларацій про готовність об'єктів до експлуатації, сертифікатів готовності об'єктів до експлуатації, дозволів на будівельні роботи.
Не применшуючи значення дотримання правил предметної юрисдикції, встановлених ст.19 КАС України, колегія суддів вважає, що інститут закриття провадження у справі слугує меті забезпечення принципу верховенства права та розгляду справи уповноваженим законом судом, але не повинен використовуватися як засіб легалізації неправомірної поведінки і не може застосовуватися до заходів, які спрямовані на припинення неправомірної поведінки.
Водночас, така непослідовність суду створює перешкоди у реалізації права позивачем на звернення до суду із адміністративним позовом, призводить до збереження стану триваючого порушення вимог та заходів безпеки, які виявлені позивачем.

          Звідси, правові підстави для закриття провадження в адміністративній справі в порядку п.1 ч.1 ст.238 КАС України в суду першої інстанції були відсутніми.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що наведений спір (в частині вимог) може бути розглянутий в межах цивільного судочинства, що передбачає вирішення приватно-правового спору, не ґрунтуються на вимогах закону.
          З урахуванням вищевикладених висновків про належність розглядуваного спору до публічно-правових, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги повинні розглядатися судом у порядку КАС України.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Питання судових витрат буде вирішуватися судом першої інстанції під час винесення судового рішення по суті заявлених позовних вимог згідно вимог ст.143 КАС України, відтак підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного закриття провадження у справі, а відтак вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, ст.312, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22.10.2019р. про закриття провадження (в частині вимог) в адміністративній справі № 826/4903/18 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Дата складення повного судового рішення: 29.01.2020р.