ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/2508/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 ОСОБА_1 	
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 10.12.2019р. у справі №340/2508/19	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до:   про:	Маловисківського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії 	

ВСТАНОВИВ:

           03.10.2019р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маловисківського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області  (далі - міграційна служба) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 08.10.2019. / а.с. 5-15,22/
          Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.10.2019р.    за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі  №340/2508/19 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 2/.
          Позивач, посилаючись у адміністративному позові, на те, що він 18.09.2019р. звернувся до відповідача із заявою про оформлення та видачу йому паспорту зразка 1994 р. у вигляді паспортної книжечки взамін втраченого та у цій заяві він також зазначив, що відмовляється від оформлення та отримання паспорту у формі ID картки з безконтактним електронним носієм інформації , але відповідач листом за вих. №3523-507/3523.1-19 від 26.09.2019р. відмовив  у видачі йому паспорту зразка 1994 р. у вигляді паспортної книжечки та зазначив перелік підстав для оформлення такого паспорту замість втраченого - однією з яких є рішення суду та зазначив, що також оформлення такого паспорту можливе лише після надання певних документів - перелік який ним наведено у листі. Позивач вважає таку відмову відповідача необґрунтованою та безпідставною, а також такою, що порушує його права, і оскільки відповідач у своїй відповіді наголошує що отримання позивачем паспорту зразка 1994 р. у вигляді паспортної книжечки взамін втраченого без рішення суду неможливо, позивач змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права та просив суд визнати протиправною відмову відповідача у видачі паспорту зразка 1994 р. у вигляді паспортної книжечки та зобов`язати відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України зразка 1994 р. у вигляді паспортної книжечки.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 10.12.2019р. у справі №340/2508/19 адміністративний позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Маловисківського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.09.2019р. про оформлення та видачу йому паспорту громадянина України зразка 1994 року замість втраченого; зобов`язано Маловисківський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області не пізніше 30 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.09.2019 р. та вирішити питання про оформлення та видачу йому паспорту громадянина України зразка 1994 року замість втраченого / а.с. 30-35/.
Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, в частині зобов`язання відповідача розглянути його заяву від 18.09.2019р. та вирішення питання про оформлення та видачу йому паспорту громадянина України, подав апеляційну скаргу / а.с. 42-44/, у якій посилаючись на те, що відповідач у відповіді на його заяву від 18.09.2019р. зазначив, що видача йому паспорту у формі книжечки без рішення суду не можлива, і суд повинен був зобов`язати  відповідача видати йому такий паспорту, а не розглядати повторно його заяву, тому просив суд змінити у цій частині рішення суду першої інстанції та зобов`язати відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки замість втраченого.
Адміністративна справа №340/2508/19, разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги позивача надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 20.01.2020р. / а.с. 40/.
Ухвалами Третього  апеляційного адміністративного суду від 23.01.2020р. у справі №340/2508/19 відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 10.12.2019р. у справі №340/2508/19 / а.с. 47/ і справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 11.02.2020р. / а.с. 48/, про що було повідомлено учасників справи. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що 18.09.2019р.   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  звернувся до Маловисківського районного сектору УДМС України в Кіровоградській області із заявою про видачу йому паспорта у формі книжечки у зв`язку з втратою раніше виданого паспорта, до якої ним було додано заяву про видачу паспорту згідно додатку №1 до Порядку оформлення і видачі  паспорта громадянина України, копію свідоцтва про народження, оригінал довідки з місця проживання особи, дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см. для оформлення бланку паспорта / а.с. 18, 16,17, 19/ але Маловисківський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, відповідач у цій адміністративній справі  листом за вих. №3523-507/3523.1-19 від 26.09.2019р.  повідомив ОСОБА_1 , що оформлення та видача паспорта громадянина України зразка 1994 року можливе лише після надання заявником документів, визначених у пункті 1 розділу VI Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, який затверджено наказом МВС України №456 від 06.06.2019 р.. /а.с. 20 - 21/.
З матеріалів справи вбачається, що саме вищезазначений лист відповідача, який розцінений позивачем у справі як відмову йому у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, обумовив його звернення   до суду за захистом свого порушеного права з даним адміністративним позовом, у якому позивач просив визнати таку відмову відповідача протиправною та відновити порушене права позивача  шляхом зобов`язання відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина України у формі книжечки.  
Спірні відносити, які виникли між сторонами у цій справі, врегульовано нормами Конституції України та положеннями  Законів України «Про адміністративні послуги», «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»,  «Про захист персональних даних».
Статтею  19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч. 1 ст. 92 Конституції України передбачено, що  виключно законами України, зокрема, визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про адміністративні послуги» передбачено, що адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону.
Правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначаються Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ( далі - Закон), ч. 1 ст. 1 якого передбачено, що суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи. 
Відповідно до положень ч. 1  ст. 4 Закону - Єдиний державний демографічний реєстр (Реєстр) - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.  Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються. Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Нормами ч.2 та 3 ст.  4 Закону передбачено, що визначені цим Законом уповноважені суб`єкти для обліку даних ведуть відомчі інформаційні системи (далі - ВІС). Порядок ведення Реєстру та взаємодії між уповноваженими суб`єктами встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Внесення інформації до Реєстру, відповідно до ч.1 ст. 10 Закону, здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних», у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Аналіз положень ст. 13 Закону дає можливість зробити висновок про те, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус, і одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, є  паспорт громадянина України (пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 13), який містить безконтактний електронний носій ( ч. 3 ст. 13).
Так відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом. Про втрату або викрадення документа на території України заявник (батьки особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, або інші її законні представники, представники закладів, які виконують функції опікунів чи піклувальників над особою) зобов`язаний у порядку і строки, визначені законодавством, повідомити уповноваженому суб`єкту, який здійснив видачу документа, та органам Національної поліції, якщо інше не передбачено цим Законом ( частина 2 цієї статті). Замість втраченого або викраденого документа уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, після встановлення факту видачі раніше такого документа особі, яка заявила про його втрату або викрадення, оформляє та видає новий документ (частина 9 цієї ж статті) 
Згідно з частиною 7 статті 16 Закону - уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником. У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.
Аналіз положень ст. 21 Закону дає можливість зробити висновок про те, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, такий паспорт, який виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, зобов`язаний отримати кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку. При цьому оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3, 5, 8 Положення про паспорт громадянина України, яке затверджено постановою Верховної Ради України №2503-XII від 26.06.1992р., бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, терміни  впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.  Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії   паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.
На виконання вищенаведеного Положення постановою Кабінету Міністрів України №353 від 04.06.1994 року затверджено зразок бланка громадянина України у вигляді паспортної книжечки.
Постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015р. затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Постанова №302), та п. 2 цієї постанови передбачено поетапне запровадження із застосуванням засобів   Єдиного державного демографічного реєстру:
Але  Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 р. у зразковій справі №806/3265/17 (ПЗ/9901/2/18) вказала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря, і Велика Палата Верховного Суду констатувала незаконність відмови органів міграційної служби у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992 р.
Постановою Кабінету Міністрів України №398 від 03.04.2019 р. внесені зміни до пункту 3 Постанови №302 та доповнено цей пункт абзацом такого змісту: «Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року» та на виконання цієї норми наказом Міністерства внутрішніх справ України №456 від 06.06.2019 р., зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.06.2019 р. за №620/33591, затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (надалі - Тимчасовий порядок №456).
Згідно до вищезазначеного Тимчасового порядку №456 паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 року №353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України" ( п. 2 розділу І), оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи ДМС): 1) особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто; 2) особі, яка досягла 16-річного віку та яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники), такі заяви  є згодою на обробку персональних даних згідно із Законом України «Про захист персональних даних», під  час заповнення заяви особою або її законним представником (далі - заявник) працівник територіального підрозділу ДМС інформує заявника про вимоги Закону України «Про захист персональних даних» ( п. 3 розділу І).
Згідно з пунктами 4, 5 розділу І Тимчасового порядку №456 оформлення і видача паспорта здійснюються протягом 30 календарних днів з дня подання особою до територіального підрозділу ДМС заяви та документів для оформлення і видачі паспорта.
Розділом VI Тимчасового порядку №456 регламентована певна процедура  видачі паспортів замість утрачених або викрадених, якою встановлено форму та зміст заяви яка подається  замість втраченого або викраденого паспорту, встановлено перелік  документів, який обов`язково подається заявником, і до цього переліку віднесено : 1) заяву про втрату/викрадення паспорта (далі - заява про втрату паспорта) за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку; 2) рішення суду; 3) заяву; 4) дві (три - у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта); 6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України); 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб). 
Також положеннями цього розділу Тимчасового порядку №456 встановлено чітку процедуру дій ДМС у разі надходження заяви щодо  оформлення паспорта замість втраченого/викраденого, та встановлено певні строки щодо кожного з етапів перевірки, визначено види рішень, якими закінчується кожний з етапів, та серед іншого передбачено, що територіальний підрозділ ДМС відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт, який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього, непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи, шляхом прийняття відповідного рішення і зазначенням підстав відмови, яке доводиться до відома заявника протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття, а також передбачено, що заявник має право повторно звернутися до територіального підрозділу ДМС в разі зміни або усунення обставин, через які йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки) (п. 1, 2 розділу IX Тимчасового порядку №456)
Приймаючи до уваги наведені вище норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, та враховуючи, що  час розгляду справи судом встановлено, що позивачем разом з заявою від  18.09.2019р. про видачу йому паспорту у формі книжечки у зв`язку з втратою раніше виданого паспорта були додані до заяви документи, які необхідні для оформлення й видачі паспорта замість втраченого та визначені пункті 1 розділу VI Тимчасового порядку №456 / а.с. 16-19/, колегія суддів вважає, що така заява підлягала розгляду відповідачем, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, відповідно до  Тимчасового порядку №456, оскільки інших правил та порядку оформлення та видачі підрозділами міграційної служби паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №353  від 04.04.1994 р. «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України», чинне законодавство не визначає, але з огляду на зміст наданої відповідачем на вищезазначену заяву позивача відповіді - лист за вих. №3523-507/3523.1-19 від 26.09.2019 р. / а.с. 20-21/, заява ОСОБА_1 від 18.09.2019 р. по суті відповідачем не розглянута, перевірки та звірки, зазначені в пунктах 3 - 6 розділу VI Тимчасового порядку №456, за цією заявою не проводились, у встановлені цим порядком  строки відповідачем не було прийнято рішення ні про оформлення паспорта за заявою ОСОБА_1 , як це передбачено пунктами 4, 11 розділу І, пунктом 8 розділу VI Тимчасового порядку №456, ні про відмову в оформленні чи видачі паспорта з підстав, передбачених пунктом 1 розділу IX Тимчасового порядку №456, що призвело до порушення права позивача на належний розгляд його заяви.
З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що дії відповідача щодо відмови  позивачу у видачі паспорту у формі книжечки у зв`язку з втратою раніше виданого паспорта є протиправними і у цій частині позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, і оскільки під час розгляду справи встановлено, що відповідачем фактично заява позивача від 18.09.2019р. не була розглянута, то захист прав позивача у даному випадку, з урахуванням обсягу  дискреційних повноважень відповідача у справі, до яких, серед іншого, віднесено  видачу  та обмін паспортів громадян України, полягає саме у зобов`язанні  відповідача розглянути заяву ОСОБА_1  від 18.09.2019 р. та вирішити питання про оформлення та видачу йому паспорту громадянина України зразка 1994 року замість втраченого, при цьому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано з огляду на визначені Тимчасовим порядком  №456 строки прийняття рішення про видачу паспорту взамін втраченого, встановив термін - 30 днів з моменту набрання законної сили рішенням суду для розгляду заяви позивача з урахуванням рішення суду у цій справі. 
З огляду на вищенаведене колегія суддів зазначає, що усі доводи учасників справи, як позивача так і відповідача, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду справи та ухвалення судового рішення, та їм була надана відповідна правова оцінка,  і судом першої інстанції зроблено правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог та постановлено правильне рішення про задоволення адміністративного позову. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог у справі,   зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права під час апеляційного розгляду справи не було встановлено, тому  вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 10.12.2019р.  у цій адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду   від 10.12.2019р. у справі №340/2508/19-  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                    Повний текст складено та підписано  - 11.02.2020р.    
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко