Постанова                                                      
Іменем України 
 
18 грудня 2019 року                                                                      
м. Київ
                                                                                
справа № 344/1868/16-ц
провадження № 61-46277св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С., 
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Сердюка В. В.,               Фаловської І. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Державне підприємство «СЕТАМ», Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 ,
треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УніКредитБанк», приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталія Василівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,  правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УніКредитБанк», приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталія Василівна, про визнання протоколу № 131125 про проведення електронних торгів щодо 4/10 часток трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 60,4 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м, акту про проведення електронних торгів головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Раковецького Максима Сергійовича від 15 грудня 2015 року, свідоцтва про право власності, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталією Василівною 30 грудня 2015 року на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрованого в реєстрі за № 1798 щодо права власності на 4/10 часток трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 60,4 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м недійсними, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кулешір Світлани Орестівни на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2018 року у складі судді Пастернак І. А. та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2018 року у складі колегії суддів:  Матківського Р. Й., Максюти І. О., Малєєва А. Ю., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який змінив у процесі розгляду справи, посилаючись на те, що на його адресу була направлена вимога про звільнення та зняття з реєстрації від 26 січня 2016 року, з якої він дізнався про те, що новим власником квартири АДРЕСА_1 на підставі акту про проведення електронних торгів головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (далі - ВДВС Івано-Франківського МУЮ)                 Раковецького М . С. від 15 грудня 2015 року та свідоцтва про право власності, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотараільного округу Кучак Н. В. 30 грудня 2015 року, стала ОСОБА_2
ВДВС Івано-Франківського МУЮ відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 0907/2-3352/2011, виданого 04 жовтня 2012 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УніКредитБанк» (далі - ПАТ «УніКредитБанк»), заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 26 грудня 2007 року № 134-22/340 в сумі 324 464,90 грн для погашення якої стягується 4/10 часток трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 60,4 кв. м, однак про проведення електронних торгів та реалізацію частки квартиру йому у встановленому законом порядку повідомлено не було.
Отже, підставами для визнання недійсними прилюдних торгів є порушення встановлених законодавством правил проведення таких торгів.
Зокрема, Державне підприємство «Інформаційний центр» (далі - ДП «Інформаційний центр») Міністерства юстиції України не наділено повноваженнями щодо організації електронних торгів та продажу арештованого майна. ДП «СЕТАМ» будучи приватною структурою не може виконувати функції як державне підприємство, а тому всі його дії щодо реалізації майна є протиправними.
Реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки). 
07 липня 2015 року він отримав від державного виконавця висновок незалежної оцінки майна, однак вважав його необ`єктивним і недостовірним та мав право на проведення рецензії, результати якої не були доведені боржнику. Ціна 4/10 часток трикімнатної квартири не відповідає ринковій вартості такого майна, однак він був позбавлений можливості оскаржити до суду результати рецензії звіту про оцінку майна. 
Крім цього, було порушено пункт 5 Розділу 3 Тимчасового порядку, а саме завчасно не здійснено опублікування у друкованих засобах масової інформації повідомлення про дату і час проведення електронних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення торгів та іншу необхідну інформацію. Це порушення може вплинути на результати торгів, зменшити можливість участі у торгах потенційних покупців і вплинути на формування ціни реалізації, що порушує права іпотекодавця на погашення боргу за рахунок предмета іпотеки за найкращою ціною.
Пунктом 5 Розділу 3 Тимчасового порядку передбачено не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації організатор письмово повідомляє державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна. Зазначені особи є найбільш зацікавленими у належному проведенні прилюдних торгів і продажу майна за найвищу ціну.
Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є і проведення їх за наявності тільки одного покупця. Переможцем прилюдних торгів визнано ОСОБА_2 , яка була єдиним покупцем.
Протокол переможця електронних трогів сформовано 30 листопада 2015 року та зазначено в ньому, що кошти переможцем торгів мають бути сплачені до 14 грудня 2015 року, що є порушенням пункту 1 Розділу 9 Тимчасового Положення.
Акт не відповідає вимогам пунктів 5, 6, 7 Розділу 9 Тимчасового Положення, а саме на електронних торгах реалізовано 4/10 об`єкту нерухомості, коли дві інші частки 1/5 та 4/10 частин квартири належить на праві спільної сумісної власності                   ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Лот, який не є окремим об`єктом не може продаватися через прилюдні торги. Тобто, реалізовано майно без реального виділення частки та без згоди інших співвласників.
Тому зазначені ним порушення вплинули на результати електронних торгів з реалізації належної йому 4/10 частин у квартирі.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати недійсними: протокол                       № 131125 про проведення електронних торгів щодо 4/10 часток трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 60,4 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м; акт про проведення електронних торгів головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ Раковецького М. С.                         від 15 грудня 2015 року; свідоцтво про право власності, видане приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В. 30 грудня 2015 року на ім`я ОСОБА_2 та зареєстроване в реєстрі за № 1798, щодо права власності на  4/10 частин зазначеної трикімнатної квартири.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними. Позивач не обґрунтував і не довів, які описані ним ймовірні порушення вплинули на результат торгів, не доведено факт наявності порушення вимог Порядку при проведення електронних торгів та не підтверджено, що вказані порушення вплинули на результати торгів, права і законні інтереси позивача.
Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення  Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2018 року залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що  ОСОБА_1 знав про проведення державним виконавцем дій щодо оцінки майна та подавав свої заперечення, не здійснював дій для попередження реалізації арештованого майна чи участі у його придбанні, а його незгода з реалізацією іпотечної квартири обґрунтовується в основному із заниженою оцінкою предмета торгів. 
На підставі належних, допустимих та достатніх доказів встановлено, що державним виконавцем вжито всіх необхідних заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України «Про виконавче провадження»), для належного повідомлення ОСОБА_1 , направлено йому копію звіту про оцінку майна, після його незгоди з результатами оцінювання, укладено договір про рецензування звіту, направлено рекомендований лист для можливості внесення коштів та попереджено про реалізацію квартири у разі ненадходження коштів, на адресу яку ним вказано в заяві.
У матеріалах справи наявні письмові докази, а саме: неодноразові виклики, повідомлення, листи державного виконавця, які надсилалися за адресою проживання позивача. Однак лист, який не був отриманий ОСОБА_1 та повертався із зазначенням «за закінченням терміну зберігання» дає підстави вважати, що позивач не цікавився ходом виконавчого провадження та не здійснював дій для попередження реалізації арештованого майна чи участі у його придбанні.
Зазначені обставини у їх сукупності є підставою для висновку, що неповідомлення Організатором прилюдних торгів ОСОБА_1 як іпотекодавця про день та час проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна, не можна у даному випадку вважати порушенням, яке вплинуло на результати прилюдних торгів. І на даний час позивач, чи його представники жодним доказом не довели, що вартість реалізованого предмета іпотеки збільшилася чи могла збільшитися внаслідок додатково проведеної оцінки.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У жовтні 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кулешір С. О. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що проведення та оформлення результатів торгів суперечать законодавству України та Тимчасовому порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Більше того ці торги проведено з порушенням прав та інтересів самого ОСОБА_1 . Судами не дано належної правової оцінки тій обставині, що відповідачем не дотримано порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, не з`ясовано порядок та підстави переходу права реалізації арештованого майна від ДП «Інформаційний центр» до ДП «СЕТАМ». 
ДП «СЕТАМ» як новоутвореною структурою не подавалися оголошення про проведення ними відкритих торгів (аукціону) з продажу майна ОСОБА_1 . Позивачу не було відомо чи призначався експерт з оцінки 4/10 частин спірної квартири, чи була проведена оцінка та визначена вартість продажу майна з електронних торгів.  
Крім того, електронні торги були проведені за наявності одного покупця, суди попередніх інстанцій не з`ясували скільки покупців брали участь у торгах.
Ні позивача, ні інших співвласників спірної квартири не було повідомлено про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна. Опублікування у засобах масової інформації про проведення торгів свідчить лише про повідомлення про ці торги потенційних учасників.
Переможець торгів протягом 10 банківських днів з дня формування протоколу не здійснив оплату за придбане на електронних торгах майно.
На порушення чинного законодавства на електронних торгах було реалізовано                        4/10 частин спірної квартири, в той час 1/5 та 4/10 належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без їх виділення в натурі.
 
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
27 червня 2019 року ДП «СЕТАМ» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її задоволення, посилаючись на те, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання їх недійсними. Переможець торгів до спливу 10-денного терміну здійснив розрахунок за придбане майно, оскільки 7, 8, 14, 15 листопада 2015 року були вихідними днями. Жодних доказів на підтвердження своїх доводів про визнання електронних торгів недійсними позивач до позовної заяви не надав.
03 липня 2019 року представник ОСОБА_2 - адвокат Савчук В. Р. подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що законодавством не передбачено, що проведення торгів з одним учасником є підставою для визнання їх недійсними. Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визначення прилюдних торгів недійсними. Сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання їх недійсними, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 18 листопада  2015 року у справі № 6-1884цс15. Неповідомлення організатором прилюдних торгів ОСОБА_1 як іпотекодавця про день та час проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна, не можна у даному випадку вважати порушенням, яке вплинуло на результати прилюдних торгів. Позивач чи його представник не довели, що вартість реалізованого предмета іпотеки збільшилася чи могла збільшитися внаслідок додатково проведеної оцінки.
10 липня 2019 року Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що судами правильно зазначено, що державний виконавець відповідно до чинного законодавства повинен звертати стягнення на частку боржника у спільній власності, якщо це необхідно для задоволення вимог кредитора у виконавчому провадженні після визначення частки майна у такій спільній власності, а не виділення такої частки в натурі. Крім того, власником всієї спірної квартири є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами, виданими приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального  округу від 30 грудня 2015 року, зареєстрованими в реєстрі за №№ 1794, 1796, 1978, та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 грудня 2015 року під індексними                   №№ 51326136, 51326427, 51326637. В матеріалах справи наявні докази того, що державним виконавцем вжито всіх необхідних заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для належного повідомлення                     ОСОБА_1 , направлено йому копію звіту про оцінку майна, після його незгоди з результатами оцінювання, укладено договір про рецензування звіту, направлено рекомендований лист для можливості внесення коштів та попереджено про реалізацію квартири у разі не надходження коштів на адресу, яку ним вказано в заяві.  
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
30 січня 2013 року Івано-Франківським судом було видано виконавчий лист у справі                  № 0907/2-3352/2011 року про стягнення заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 26 грудня 2007 року № 134-22/340 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_6 ,                    ОСОБА_1 , ОСОБА_5 
13 лютого 2013 року виконавчий лист разом із заявою про примусове виконання було подано до ВДВС Івано-Франківського МУЮ, а 15 лютого 2013 року - відкрито виконавче провадження про примусове виконання № 36549399.
07 березня 2014 року державним виконавцем Середюком В. Ю. було здійснено вихід за місцем знаходження майна боржника та складено акт опису та арешту майна, а саме: 4/10 частин квартири АДРЕСА_1 , який надіслано позивачу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
З метою виконання рішення Івано-Франківського міського суду державним виконавцем було винесено постанову про призначення експерта/спеціаліста, яку                    10 червня 2015 року за вихідним № 23592 надіслано позивачу і того ж дня укладено із Приватним підприємством ОСОБА_7 договір на проведення оцінки описаного і арештованого майна ВДВС Івано-Франківського МУЮ.
Згідно із звітом про незалежну оцінку вартості арештованих 4/10 часток спірної квартири, власниками якої є ОСОБА_5 (1/5 частина), ОСОБА_6                          (4/10 частин), ОСОБА_1 (4/10 частин), технічний стан зазначеної квартири незадовільний, вартість арештованих 4/10 часток, отримана в результаті проведеної оцінки станом на 06 липня 2015 року становить 140 310 грн без ПДВ.
07 липня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ сторонам виконавчого провадження (ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 ) було направлено копію звіту про вартість описаного та арештованого майна рекомендованим листом з повідомленням.
23 липня 2015 року ОСОБА_1 направив до ВДВС Івано-Франківського МУЮ заяву про незгоду із результатами звіту з незалежної оцінки майна, а саме: трикімнатної квартири АДРЕСА_2 . Боржник у даній заяві послався на частину четверту статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на призначення державним виконавцем рецензування звіту про оцінку майна та обов`язок оплати за проведення рецензії.
05 серпня 2015 року між ВДВС Івано-Франківського МУЮ та фізичною особо-підприємцем ( СОД) Мілованов Ю. С. було укладено договір про надання послуг з рецензування звіту про оцінку майна, відповідно до якого вартість рецензії становить     2 200 грн. 
06 серпня 2015 року державним виконавцем на адресу, зазначену ОСОБА_1 у заяві, було направлено лист, в якому повідомлено його про укладення договору про ліцензування звіту з незалежної оцінки майна та зобов`язано в термін до 24 серпня 2015 року внести на депозитний рахунок ВДВС Івано-Франківського МУЮ суму в розмірі 2 200 грн. Одночасно державний виконавець попередив Печарського А. П. про те, що у випадку ненадходження коштів у вищезазначений термін,                                          4/10 вищезазначеної квартири буде передано на реалізацію за ціною вказаною у звіті про незалежну оцінку майна від 06 липня 2015 року. 
Зазначений лист було надіслано позивачу рекомендованою поштою 07 серпня                  2016 року, однак повернуто до ВДВС Івано-Франківського МУЮ у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
У заяві від 23 липня 2015 року ОСОБА_1 про незгоду із результатами звіту з незалежної оцінки майна зазначив адресу листування і вказав, що інші засоби зв`язку відсутні, тому надсилати повідомлення у інший спосіб державний виконавець не мав можливості.
Після закінчення строків на оскарження вартості описаного й арештованого майна, державний виконавець 19 жовтня 2015 року надіслав заявку № 27306 на реалізацію описаного й арештованого майна.
Отже, ВДВС Івано-Франківського МУЮ було вжито всіх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо належного повідомлення позивача про оцінку (вартість) майна, а саме 4/10 трикімнатної квартири АДРЕСА_2 .
Листом від 10 листопада 2015 року № 0646-15 ДП «СЕТАМ» інформувало ВДВС Івано-Франківського МУЮ про те, що 14 листопада 2015 року в газеті «Галичина» № 170, а також 12 листопада 2015 року в газеті «Західний кур`єр» № 46 опубліковано оголошення про проведення 30 листопада 2015 року відкритих торгів (аукціону) з продажу майна (лот 108257) а саме: 4/10 часток спірної квартири.
Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 30 листопада 2015 року                   № 131125, лот № 108257 було реалізовано 4/10 часток трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , за найвищою ціновою пропозицією 140 310 грн, переможець торгів ОСОБА_2
З копії листа ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 22 грудня 2015 року судами встановлено, що переможцем електронних торгів було надіслано підписані протоколи проведення електронних торгів, в тому числі № 131125 від 30 листопада 2015 року, лот 108257, на адресу ДП «СЕТАМ» рекомендованим листом 01 грудня 2015 року, які були вручені організатору 03 грудня 2015 року. 
11 грудня 2015 року ОСОБА_2 здійснено повний розрахунок за придбане майно на депозитний рахунок ВДВС Івано-Франківського МУЮ. Проведення повного розрахунку за придбане майно підтверджується квитанцією від 08 грудня 2015 року № 308 та випискою з депозитного рахунку ВДВС Івано-Франківського МУЮ.
15 грудня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ складено акт про проведені електронні торги, який того ж дня за вихідними              №№ 34123, 34124, 34125 надіслано ОСОБА_2 , ПАТ «Укрсоцбанк» та                       ОСОБА_1 
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2019 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.
12 червня 2019 року справа № 344/1868/16-ц надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада                2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, у справі призначено повторний автоматизований розподіл.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження»реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. 
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2014 року № 332-р «Про проведення експерименту із запровадження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» наказом Міністерства юстиції України                        від 16 квітня 2014 року № 656/5 було затверджено Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5 (далі - Тимчасовий порядок), відповідно до якого ДП «Інформаційний центр» Мін`юсту України є організатором електронних торгів та уповноважене на забезпечення здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених Тимчасовим порядком. 
Згідно із частиною сьомою пункту 1 Тимчасового порядку електронні торги - це прилюдні торги, що здійснюються в електронній формі в Системі. 
Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статті 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.
Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).
Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.
Отже, дії державного виконавця дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними, а позивач такі дії не оскаржував, у зв`язку із чим його доводи щодо порушень, допущених посадовими особами державної виконавчої служби до початку торгів не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.
Вищевикладене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12 та                             від 06 квітня 2016 року у справі № 6-242гс16. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,  вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Отже, Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, врахував правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові                             від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем при розгляді справи не доведено, що порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового порядку вплинуло на результати торгів, а також, що внаслідок проведення торгів були порушені права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред`явлення позову про визнання електронних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення цих торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.
Доводи касаційної скарги про те, що проведення та оформлення результатів торгів суперечать законодавству України та Тимчасовому порядку, не заслуговують на увагу, оскільки сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведення прилюдних торгів підлягає встановленню наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту, яких є визнання прилюдних торгів недійсними (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 22 лютого 2017 року у справі № 2-2677цс17,                             від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1981цс16, від 24 жовтня 2012 року у справі                 № 6-116цс12).
Аргументи касаційної скарги про те, що судами не з`ясовано порядок та підстави переходу права реалізації арештованого майна від ДП «Інформаційний центр» до                 ДП «СЕТАМ» є безпідставними, з огляду на таке.
Організатором електронних торгів виступало ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.  
Наказом Міністерства юстиції України від 02 жовтня 2015 року № 1885/15 «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» уповноважено ДП «Сетам» на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, організацію та проведення електронних торгів, виконання інших функцій, передбачених Тимчасовим порядком.
Арештоване іпотечне майно, передане на реалізацію відповідно до вимог Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України                                від 16 квітня 2014 року № 656/5, до набрання чинності цим наказом, продовжує реалізовуватись ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України                               до 23 жовтня 2015 року включно. ДП «Інформаційний центр» наказано до 25 жовтня 2015 року передати права адміністрування системи електронних торгів ДП «Сетам» (пункти 2, 3 вищезазначеного наказу).  
Установлено, що дії ДП «Інформаційний центр» з організації та проведення електронних торгів до 25 жовтня 2015 року було вчинено ним в межах компетенції, визначеної законом і не потребували повторного здійснення таких дій ДП «Сетам», який прийняв функції організатора електронних торгів 15 грудня 2015 року. 
ДП «Інформаційний центр» 14 листопада 2015 року в газеті «Галичина» № 170, а також 12 листопада 2015 року в газеті «Західний кур`єр» № 46 опубліковало оголошення про проведення 30 листопада 2015 року відкритих торгів (аукціону) з продажу майна (лот 108257) а саме: 4/10 часток трикімнатної квартири загальною площею 60,4 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Тобто організатором електронних торгів було дотримано Тимчасовий порядок проведення електронних торгів.
Також не заслуговують на увагу посилання у касаційній скарзі на те, що 1/5 та 4/10 частин спірної квартири належать на праві спільної часткової власності                     ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проте не було отримано їх згоди щодо відчуження 4/10 квартири та не виділено ідеальну частку в натурі, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (стаття 361 ЦК України).
Відповідно до положень частини другої статі 366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
Частиною шостою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі,  необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення  виконавчого збору, витрат, пов`язаних  з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого  провадження. У разі якщо  боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його  частку,  що  визначається  судом  за поданням державного виконавця. 
Аналіз наведених норм у сукупності свідчить про те, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з електронних торгів, а тому результати цих торгів у справі не можуть бути визнані недійсними у зв`язку з тим, що 4/10часток у спірній квартирі не виділено в натурі. 
Разом з тим, судами встановлено, що згідно із свідоцтвами, виданими приватним нотаріусом Івано-Франківського міського округу від 30 грудня 2015 року та  зареєстрованими в реєстрі за №№ 1794, 1796, 1978, та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності                              від 30 грудня 2015 року під індексними №№ 51326136, 51326427, 51326637, єдиним власником спірної квартири є ОСОБА_2 .
Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не з`ясували скільки покупців брали участь у торгах, не заслуговують на увагу, оскільки при реалізації іпотечного майна у межах процедури, визначеної Законом України «Про виконавче провадження», до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 45 Закону України «Про іпотеку», за якою прилюдні торги можна провести за наявності одного учасника, який може придбати майно за його початковою ціною.
Відповідні висновки щодо застосування норм матеріального права висловив Верховний Суд України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-103цс16.
Інші аргументи касаційної скарги, є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньо аргументованими, Верховний Суд приходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»,  §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення судів відповідають нормам матеріального та процесуального права.  Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій і не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
 
Щодо вирішення клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката                       Кулешір С. О. про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Представника ОСОБА_1 - адвокат Кулешір С. О. просив у касаційній скарзі передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, посилаючись на те, що ця справі містить у собі виключну правову проблему, оскільки стосується підстав визнання прилюдних торгів недійсними. І така передача необхідна для забезпечення розвитку права і формування єдиної правозастосовчої практики. 
Суди не врахували, що згідно з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів підлягає встановленню наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
Аналогічний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2677цс17, від 12 жовтня 2016 року у справі                              № 6-1981цс16, від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12.
Велика Палата Верховного Суду у разі прийняття до розгляду цієї справи може підтвердити або дати нову правову позицію даному питанню.
За таких обставин висновки суду про правомірність здійснення продажу з прилюдних торгів частин внутрішнього об`єму цієї будівлі (окремих кімнат, приміщень загального користування: коридорів, душових) без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі цих часток з об`єкта нерухомого майна й набуття ними статусу об`єкта цивільних прав не можна визнати такими, що відповідають вимогам закону.
Відповідно до частин третьої-п`ятої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.
Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Заявляючи клопотання, представник ОСОБА_1 - адвокат Кулешір С. О. просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для підтвердження або надання нової правової позиції щодо правових висновків  Верховного Суду України, висловлених у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 та від 18 вересня 2013 року у справі № 6-76цс13.
Верховний Суд дійшов висновку про те, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня                    2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18) не знайшла підстав для відступлення від правового висновку, висловленого у постанові                          від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові                                від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18) щодо правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові                                     від 18 вересня 2013 року у справі № 6-76цс13.
Керуючись статтею 400, частинами третьою-п`ятою статті 403, статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Кулешір Світлани Орестівни про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,  правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УніКредитБанк», приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталія Василівна, про визнання протоколу                  № 131125 про проведення електронних торгів щодо 4/10 часток трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 60,4 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м, акту про проведення електронних торгів головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Раковецького Максима Сергійовича                    від 15 грудня 2015 року, свідоцтва про право власності, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталією Василівною 30 грудня 2015 року на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрованого в реєстрі за № 1798 щодо права власності на 4/10 часток трикімнатної квартири                    АДРЕСА_1 загальною площею 60,4 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м недійсними.
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кулешір Світлани Орестівнизалишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.                                      
 
ГоловуючийВ. С. Висоцька    Судді:А. І. Грушицький     І. В. Литвиненко    В. В. Сердюк   І. М. Фаловська |