Справа №591/6067/19 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Капкін О. Б.	
Номер провадження 33/816/9/20 	Суддя-доповідач Олійник В. Б. 	
Категорія  173-2 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Олійник В. Б. ,з участю особи, відносно якої застосовується адміністративне стягнення - ОСОБА_1 , захисника Сергеєвої С.А., представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Стадника С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Суми матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми, від 23 жовтня 2019 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 - 2 ч. 1 КУпАП, з застосуванням стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 170 грн. 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 18 вересня 2019 року, близько 10 год. 15 хв., знаходячись у АДРЕСА_3 , вчинив відносно співмешканки ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме, умисні дії психологічного характеру, виражаючись у її бік брутальною лайкою, що могло завдати шкоду її психічному здоров`ю. 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити.
Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що суддя дійшов до безпідставного висновку про його винуватість у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 вказує, що починаючи з 2014 року він проживав спільно з ОСОБА_2 однією сім`єю, у 2017 році у них народилася донька ОСОБА_5, однак ОСОБА_2 ні одружитися, ні записати його батьком дитини, не погоджувалася.
У 2019 році ОСОБА_2 разом з малолітньою донькою пішла від ОСОБА_1 .
Спочатку, як зазначає ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надавала йому можливість спілкуватися з дитиною та матеріально підтримувати дитину. Надалі повідомила, що він батьком дитини не являється, що змусило його отримати експертний висновок про його біологічне батьківство щодо дитини.
У подальшому ОСОБА_2 почала ухилятися від спілкування з ним, не даючи можливості зустрічатися  з донькою, що стало причиною сумнівів у належному догляді та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_2 оскільки ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, спілкується з особами, що мають негативну поведінку.
ОСОБА_1 стверджує, що правопорушення відносно ОСОБА_2 він не вчиняв, оскільки спілкувався з ОСОБА_2 18 вересня 2019 року у присутності дільничного інспектора поліції, а протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено виключно на основі слів ОСОБА_2 та її родичів - матері та сестри.
Звертає увагу ОСОБА_1 й на те, що винесене суддею рішення може мати вплив у подальшому на встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з донькою, встановлення батьківства та місця проживання дитини.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та думку захисника Сергеєвої С.А. про підтримку апеляційної скарги та думку представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Стадника С.В. про заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
У відповідності з ст. 7 ч. 2 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують та обтяжують відповідальність, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.
У порушення вимог ст. ст. 245; 280 КУпАП, судом першої інстанції вказаних вимог закону у повній мірі дотримано не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов до не обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 - 2 ч. 1 КУпАП.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 скоїв домашнє насильство відносно своєї співмешканки - ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, виражався в її бік брутальною лайкою, чим могло бути завдано шкоду її психічному здоров`ю.
З наявних у матеріалах провадження письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та наданих ОСОБА_1 копій документів служби у справах дітей (а. с. 54, 57), копії позовної заяви про визнання батьківства (а. с. 60), копії ухвали Зарічного районного суду м. Суми, від 30 жовтня 2019 року, якою було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (а .с. 62), вбачається, що конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 вересня 2019 року був викликаний з приводу встановлення батьківства, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у вихованні дитини - ОСОБА_5 , 2017 року народження. 
Про наявність суперечливих правовідносин з приводу участі у вихованні дитини зазначала, як потерпіла в своїх письмових поясненнях, так і свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вказуючи, що під час описаних вище обставинах ОСОБА_1 взяв доньку на руки та виносив її до машини та погрожував, що забере у неї дитину.
Виходячи з вказаних обставин, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 дій психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , оскільки фактично між ними мається місце спір щодо встановлення батьківства та участі ОСОБА_1 у вихованні дитини.
Таким чином, матеріали даного провадження про адміністративне правопорушення не містять жодного належного та допустимого доказу, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ст.173 - 2 ч. 1 КУпАП та які б підпадали під ознаки психологічного насильства в сім`ї.
Отже, встановлені при апеляційному розгляді справи обставини свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 - 2 ч. 1 КУпАП, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати постанову судді у зв`язку з неправильним застосуванням суддею норм матеріального права з прийняттям судом апеляційної інстанції нової постанови, якою суд апеляційної інстанції вважає необхідним провадження по справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 285; 247; 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми, від 23 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ст. 173 - 2 ч. 1 КУпАП з застосуванням адміністративного  стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 170 грн., скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 173 - 2 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Олійник В. Б.