ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 лютого 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №581/636/19 
Номер провадження 22-ц/816/512/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,
сторони справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія»,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 грудня 2019 року в складі судді Бутенка Д.В., постановлене у сел. Липова Долина, повне судове рішення складено 17 грудня 2019 року,
                                                                в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у вересні 2019 року, позивач просив суд розірвати договір оренди землі від 16 липня 2014 року, укладений між ним та відповідачем на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8832 гектарів, кадастровий номер: 5923255100:01:001:0022, що розташована на території Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області, зареєстрований 16 липня 2014 року реєстраційною службою Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 14487910 від 16.07.2014 р. Вирішити питання розподілу судових витрат.
Свої вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки площею 2,8832 га кадастровий номер: 5923255100:01:001:0022, яка розташована на території Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області. 16.07.2014 між позивачем та ТОВ «Мрія» було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого, позивач передавав в оренду відповідачу вказану земельну ділянку строком на 10 років. Вказує, що пунктом 39 укладеного договору оренди землі передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Орендодавець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку після спливу п`ятирічного терміну оренди з дня державної реєстрації лише протягом 90 календарних днів. В іншому випадку, якщо орендодавець не розриває цей договір оренди - договір зберігає чинність на строк встановлений п. 8 договору. Зазначає, що в зв`язку з виникненням потреби самостійно використовувати належну йому земельну ділянку, він перед закінченням п`ятирічного терміну оренди землі з дня державної реєстрації договору звернувся до ТОВ «Мрія» з вимогою про розірвання договору оренди землі від                                     16 липня 2014 року на підставі п. 39 договору, але отримав відмову з якою він не погоджується.
Рішенням  Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 грудня 2019 року позов задоволено.
Розірвано договір оренди землі від 16.07.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мрія», зареєстрований державним реєстратором Реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області Демиденком М.В. 16 липня 2014 року за № 6355794, щодо земельної ділянки загальною площею 2,8832 га, кадастровий номер 5923255100:01:001:0022, розташованої на території Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. повернення судового збору та 3500 грн. 00 коп. витрат за надану правничу допомогу.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення судом фактичних обставин справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не звернув уваги на те, що спірний договір було укладено строком на 10 років. Вказує, що Законом України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років. Зазначає, що позивачем не було оскаржено рішення державного реєстратора про реєстрацію укладеного договору оренди землі і воно є чинним. Таким чином суд першої інстанції не звернув уваги на те, що строк дії укладеного договору оренди землі становить 10 років. Крім того, пункт 39 укладеного сторонами договору є суперечливим та суперечить п. 8,37,38 Договору оренди землі від 16.07.2014 року.
Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній не погоджується з доводами, що викладені в апеляційній скарзі та зазначає, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано право оренди відповідача на спірну земельну ділянку не є перешкодою для розірвання спірного договору оренди. Зазначає, що у п. 39 укладеного договору оренди землі передбачено можливість його розірвання в односторонньому порядку, що не суперечить чинному законодавству та умовам договору оренди землі, а також відповідає правовій позиції Верховного Суду. вказує, що оскільки законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами договору, то його звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди є належним способом захисту його прав. 
Представник відповідача апеляційну скаргу в судовому засіданні підтримав. Просив її задовольнити. 
Позивач до суду не прибув, але належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна не скарга підлягає задоволенню.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що законодавець допускає розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами договору та законом. З огляду на те, що положеннями укладеного сторонами договору оренди передбачено право орендодавця на одностороннє розірвання договору оренди землі без визначення процедури такого розірвання та її оформлення але з чітко визначеним строком такого розірвання, який був дотриманий позивачем, то його вимоги є обґрунтованими.
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з такого.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 5923255100:01:001:0022 площею 2,8832 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Липоводолинської селищної ради, Липоводолинського району Сумської області (а.с. 8-10).
16.07.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мрія» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років із платою за користування земельною ділянкою в розмірі 5 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки на рік, що складає 3590 грн. 50 коп. Пунктом 44 вказаного договору передбачено, що він набирає чинності після його державної реєстрації. Також, між позивачем та відповідачем було складено акт прийому - передачі земельної ділянки, що надається в оренду відповідно до п. 2.1 Договору оренди землі від 16 липня 2014 року (а.с. 12-14). 
16.07.2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області Демиденко М.В. зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 2,8832 га, згідно з договором оренди землі від 16 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Мрія».
30.08.2019 та 09.09.2019 позивач звертався до відповідача із листами, в яких повідомляв останнього про те, що не має наміру продовжувати дію договору оренди землі та має намір з  14 жовтня 2019 року розпоряджатися і користуватися земельними ділянками як власник, в зв`язку з чим запропонував останньому укласти додаткову угоду про припинення договору оренди землі (а.с. 18-19).
Заява від 09.09.19 отримана керівником товариства 11.09.19, але відповідь на дане звернення  товариство не направило позивачу. 
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов`язань сторін, порядок страхування об`єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об`єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. 
Відповідно до абзацу 12 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. 
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що як виняток, підстави одностороннього розірвання договору оренди землі можуть бути передбачені в договорі оренди або в законі.
Пунктом 39 укладеного сторонами договору оренди землі від 16.07.2014 року визначено, що орендодавець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку після спливу п`ятирічного терміну оренди з дня державної реєстрації лише протягом 90 календарних днів. В іншому випадку, якщо орендодавець не розриває договір оренди - договір оренди зберігає чинність на строк встановлений в п. 8 договору (10 років). З аналізу вказаного положення договору вбачається, що ним передбачено право для односторонньої відмови від договору оренди землі з боку орендодавця і лише в разі дотримання останнім передбаченого ним періоду для такої відмови, що складає 90 днів. При цьому умов щодо порядку розірвання та причин, з яких вказаний договір може бути розірвано з ініціативи орендодавця він не містить.
Враховуючи, що державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо укладеного сторонами договору оренди землі здійснено 16.07.2014 року, то право на дострокове розірвання вказаного договору виникло та існувало у позивача в період з 16.07.2019 року по 13.10.2019 року.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для дострокового розірвання договору оренди землі від 16.07.2014 року 
Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, що викладені ним в апеляційній скарзі стосовно того, що п. 39 укладеного сторонами договору оренди землі суперечить іншим положенням цього договору, зокрема п. 8,37,38, якими визначено, що вказаний договір укладено строком на 10 років та може бути припинено у разі закінчення строку на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, ліквідації юридичної      особи - орендаря, викупу для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності у порядку встановленому законом, за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом, оскільки всі перелічені підстави є загальними підставами для припинення договору оренди землі. Водночас, підстава, що визначена в п. 39 договору є правом саме орендодавця розірвати договір оренди землі в односторонньому порядку.  А тому вказана підстава для розірвання договору оренди землі, що була погоджена сторонами при укладанні договору, внутрішньо узгоджується з іншими положеннями укладеного договору та не суперечить йому. 
Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги проте, що висновки  місцевого суду  суперечать ст. 654 ЦК України, якою передбачено  що форма змін та розірвання договору  вчиняється у такій самі формі, що й договір, що  змінюється або розривається, оскільки дана норма також  передбачає не дотримання  такого порядку, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не впливає із звичаїв діалогового обороту. 
Відповідно до п.1,3 статті 651  цього Кодексу договір може бути  розірвано на вимогу однієї із сторін в інших випадках встановлених договором; у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на тау відмову встановлено договором, договір є відповідно розірваним.
Проте, оскільки умовами  пункту 39 договору оренди землі передбачено право орендодавця на розірвання договору після спливу 5 років з дня його державної реєстрації і така вимога  була  направлена позивачем за виписаним у цьому пункті договору порядку,  отримана товариством, що  підтверджує волевиявлення орендодавця на розірвання договору без   оформлення  сторонами письмово додаткової  угоди з цього приводу, не може бути підставою для позбавлення власника землі права подальшого розпорядження  цим об`єктом нерухомого майна на свій розсуд лише з формальних підстав, бо отримавши вимоги власника землі про розірвання договору, товариство взагалі не надало своїх заперечень щодо порядку повернення земельної ділянки після завершення  проведення на ній  польових робіт.       
Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги проте, що відповідачем не оскаржено  державну реєстрацію договору оренди землі від 16.07.2014 року, відповідно до якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про те, що строк дії оскаржуваного договору становить 10 років, з огляду на те, що державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання  і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п.1ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952 - ІV). А тому таке офіційне визнання з боку держави права оренди відповідача на спірну земельну ділянку не свідчить про неможливість дострокового розірвання укладеного сторонами договору оренди землі та не суперечить п. 39 договору оренди землі.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується, з висновком суду першої інстанції про те, що позивач довів існування обставин, які свідчать про наявність у нього права на одностороннє розірвання договору оренди землі від 16.07.2014 року і які не були спростовані відповідачем.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи, що порушене питання  розірвання договору оренди землі має значний суспільний інтерес, судові рішення постановлені у справі можуть бути   оскаржені в касаційному порядку.   
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

                                                              п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 грудня 2019 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий -                                                                                            С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                        О.Ю. Кононенко

                                                                                                                   В.І. Криворотенко