ПОСТАНОВА
Іменем України

29 січня 2020 року 
Київ
справа №2а-2784/10/0970
адміністративне провадження №К/9901/23310/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Стрелець Т. Г.,
суддів - Стеценка С.Г., Тацій Л.В.
розглянувши у порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2016 року в адміністративній справі № 2а-2784/10/0970
за позовом до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області про скасування рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків,-
в с т а н о в и л а :
У серпні 2010 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі, в якому просила скасувати рішення відповідача від 15.03.2010 року з №392 по №439 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року позов задоволено. Скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області від 15 березня 2010 року №№ 392-439 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2015 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року.
Не погоджуючись з ухвалою суду касаційної інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України в порядку, передбаченому частиною 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент такого звернення) із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2016 року з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 250 Господарського кодексу України.
У заяві про перегляд просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції.
Верховний Суд України ухвалою від 18 жовтня 2016 року відкрив провадження у справі.
З початком роботи Верховного Суду зазначену справу, на підставі підпунктів 1, 7 пункту 1 Перехідних положень КАС (у редакції цього Кодексу, викладеній згідно із Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII), передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2018 року визначено колегію суддів у складі: Анцупова Т.О. (головуючий суддя), судді: Стародуб О.П., Кравчук В.М.
У зв`язку із обранням судді-доповідача Анцупової Т.О. до Великої Палати Верховного Суду відповідно до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14, розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл касаційних скарг, зокрема, справи № 2а-2784/10/0970 (провадження К/9901/23310/18).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 18.06.2019 року справу № 2а-2784/10/0970 (провадження К/9901/23310/18) передано на розгляд колегії суддів у складі: Стрелець Т.Г. (головуючий суддя), судді: Стеценко С.Г., Тацій Л.В.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень КАС у новій редакції заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.
Верховний Суд ухвалою від 27 січня 2020 прийняв до провадження справу за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2016 року.
Як на приклад неоднакового правозастосування заявниця посилається на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 04 серпня 2011 року у справі №К-6402/09 та на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2008 року у справі №к-35518/06.
Як убачається зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 04 серпня 2011 року у справі №К-6402/09 Чемеровецьке районне споживче товариство звернулось до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Чемеровецькому районі Хмельницької області про визнання нечинним рішення № 362 від 19 березня 2008 року про застосування фінансових санкцій та пені за період з 20.10.2005 року по 21.06.2006 року за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що сума штрафу, визначена відповідачем в оскаржуваному рішенні № 362 від 19 березня 2008 року про застосування фінансових санкцій та пені за період з 20.10.2005 року по 21.06.2006 року відноситься до адміністративно-господарських санкцій та застосована до суб`єкту господарювання понад строки, встановлені статтею 250 Господарського кодексу України.
В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2008 року у справі №К-35518/06 суд надавав оцінку правомірності винесення управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі  щодо позивача - відкритого акціонерного товариства «Тернопільський кар`єр» рішень рішення №№ 168, 169, 170, 171. 172, 173 та 174 від 26.11.2004 року про застосування фінансових санкцій та донарахування сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків у вигляді штрафу на загальну суму 196 547, 67 грн., а також нарахування пені сумарно в розмірі 26 904, 33 грн., які виникли у зв`язку з несвоєчасною сплатою донарахованого зобов`язання та недоїмки по пільгових пенсіях.
У даній справі суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувані рішення були прийняті із пропуском встановленого статтею 250 Господарського кодексу України терміну.
Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2016 року по справі № 2а-2784/10/0970, яку позивач просить переглянути, вбачається, що предметом позову є рішення Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області від 15.03.2010 №№392-439 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного органу. 
При цьому, позовна заява ФОП ОСОБА_1 ґрунтується на тому, що невчасна сплата позивачем страхових внесків пов`язана із корупційними діяннями працівника Управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області. 
У даній справі суди апеляційної та касаційної інстанцій, приймаючи рішення, виходили з того,  що позивачем суми страхових внесків, які підлягали сплаті, визначались самостійно, однак сплачені не були, а відтак - оскаржувані рішення прийняті відповідачем правомірно у зв`язку з наявністю непогашеної заборгованості.
В контексті зазначеного колегія суддів дійшла висновку, що предмет та обставини позову у справі, що переглядається, відмінні від тих, що містяться у судових рішеннях, доданих заявником як приклад неоднакового правозастосування суду касаційної інстанції.
Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися в ході судового розгляду, а тому, відповідно до норм статті 244 КАС України, у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України 13 травня 2016 року в адміністративній справі № 2а-2784/10/0970 слід відмовити.
Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 239, 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року), колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, -
постановила :
У задоволенні заяви  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2016 року в адміністративній справі № 2а-2784/10/0970 - відмовити.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий                                                   Т.Г. Стрелець          
Судді                                                                       С.Г. Стеценко  
                                                                      Л.В. Тацій помічник судді                                                                               М.В. Дрибас