Справа № 756/2549/19                                                                                               Головуючий в суді І інстанції - Жук М.В.
Провадження № 33/824/266/2020                                                                              Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
27 січня 2020 року                                                                                                         м. Київ  
 
  Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
            секретар                                                                                        Ганжа В.В.,
            за участю:                                                                                                           
            особи, яка притягається до відповідальності                            ОСОБА_1 ,
            адвоката                                                                                       Гаврилюк О.С.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва  від 07 травня 2019 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч.1 ст.130 КУпАП,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 10.02.2019, приблизно о 22 год. 30 хв., по вул. Прирічна, 5 в м. Києві, керував транспортним засобом «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Постановою Оболонського районного суду міста Києва  від 07 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 07 травня 2019 року та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що ним в протоколі про адміністративне правопорушення та з відеозапису з нагрудної камери, не зазначено чіткої відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Дослівно вказано, що: «Я згодний проїхати на проходження медичного огляду після складання протоколу з двома свідками». Проте співробітниками поліції це було зафіксовано як відмова від проходження медичного огляду. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб ОСОБА_1 має пройти на вимогу поліцейського. У зв`язку з цим звинувачення є незрозумілим, адже воно складається з двох частин, тому стає незрозумілим в чому саме обвинувачується водій: керування з ознаками наркотичного сп`яніння чи відмова від проходження огляду.
Також апелянт зазначає, що у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. У поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.
Таким чином, на думку апелянта, патрульною поліцією було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.
Окрім того, у матеріалах справи відсутнє направлення до найближчого закладу охорони здоров`я, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд.
Також ОСОБА_1 звертає увагу на те, що 16.02.2019 було заповнено та зроблено Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до висновку вказаного огляду, у громадянина ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено. Копія висновку міститься в матеріалах справи.
Окрім того, судом першої інстанції не було викликано та допитано свідка по справі ОСОБА_2 , який знаходився у транспортному засобі ОСОБА_1 .
 
Заслухавши доповідь судді,  
пояснення ОСОБА_1 та адвоката Гаврилюк О.С., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, 
пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
 
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.
Так, ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
З провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення порушника, дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів, постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.
На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується перш за все письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться: 
- в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 178025 від 10 лютого 2019 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, (а.с. 1);
- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 10 лютого 2019  року о 22 год. 30 хв. від проходження огляду на стан сп`яніння, та жодних зауважень щодо правомірності дій працівників поліції як у письмових поясненнях, так і в протоколі не указали (а.с. 2);
- у рапорті інспектора патрульної поліції щодо обставин пригоди, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1   під час відпрацювання Оболонського району був зупинений по орієнтуванню. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 були виявлені у нього ознаки сп`яніння, а тому водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, від якого ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків (а.с3).
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, з якого вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Відеозаписом подій, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, підтверджуються обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога, що свідчить про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, і зазначені на відеозаписі обставини спростовують доводи апелянта про те, що працівники поліції порушили вимоги закону щодо направлення водія до закладу охорони здоров`я.
Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Посилання ОСОБА_1 на порушення працівниками поліції п. 12 Інструкції, а саме не надання йому відповідного направлення для проходження огляду на стан сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я, в результаті чого він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння, є безпідставним, оскільки доказами по справі доведено, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд. 
Доводи  ОСОБА_1 про те, що медичний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.02.2019. № 001803 встановлює відсутність у нього станом на 02 год. 11 лютого 2019 року ознак сп`яніння, доводить його невинуватість у правопорушенні, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не притягався до відповідальності за порушення п. 2.9 (а) ПДР України, тобто керування транспортним засобом в стані сп`яніння, його дії щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння утворюють окремий склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, до того ж огляд на стан сп`яніння, результати якого, на думку апелянта, повинні бути враховані в цьому провадженні, був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП у відсутність поліцейського, отже вважається недійсним. 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.
З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 07 травня 2019 року відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних та допустимих доказах і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Оболонського районного суду міста Києва  від 07 травня  2019 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                       О.М.Рудніченко