Справа № 1328/6512/12                                Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б. 
Провадження № 22-ц/811/2047/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
головуючого судді – Мікуш Ю.Р.
суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
секретар Фейір К.О. 
за участю: представника заявника ТзОВ «ФК «Авістар» Жук Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу    ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 28 травня 2019 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Авістар» про заміну стягувача у виконавчому провадженні,-

ВСТАНОВИВ

02 квітня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, в якій просить здійснити заміну стягувача Публічного акціонерного товариства ‘‘Фольксбанк", який має назву після зміни Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» у виконавчому листі у справі №1328/6512/12 (№2/466/334/13) виданий Шевченківським районним судом м. Львова відносно боржника ОСОБА_1 . Просить замінити стягувача Публічне акціонерне товариство ‘‘Фольксбанк", який має назву після зміни Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» у виконавчому листі в справі №1328/6512/12 (№2/466/334/13) виданий Шевченківським районним судом м. Львова відносно боржника ОСОБА_2 .
Оскаржуваною ухвалою заяву задоволено.
Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство ‘‘Фольксбанк", який має назву після зміни Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» у виконавчому листі в справі №1328/6512/12 (№2/466/334/13) виданий Шевченківським районним судом м. Львова відносно ОСОБА_1 .
Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство ‘‘Фольксбанк", який має назву після зміни Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» у виконавчому листі в справі №1328/6512/12 (№2/466/334/13) виданий Шевченківським районним судом м. Львова відносно ОСОБА_2 .
Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною. Постановляючи ухвалу, суд не врахував позицію Великої палати Верховного Суду у справі №909/968/16, не перевірив спеціальної господарської правосуб`єктності ТОВ ФК «Авістар» на проведення господарської діяльності та на право укладення договору факторингу. Не зажадав усіх необхідних для цього дозволів і виніс ухвалу всупереч сформульованим імперативно вимогам чинного законодавства в частині легалізації факторингової діяльності. Представник заявника не надав суду ліцензії на здійснення факторингових операцій, а відтак не обґрунтував у процесі спеціальної господарської правосуб`єктності ТОВ «Авістар» на викуп права грошової вимоги позичальників кредитів. Просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви.
Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) представником ТОВ «ФК`Авістар» подано Відзив на апеляційну скаргу (далі Відзив).
У Відзиві представник заявника зазначив, що заява судом розглянута в межах заявлених вимог, будь-яких сумнівів не викликає, а відтак просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова у зазначеній справі без змін.
Заслухавши пояснення представника ТОВ «ФК «Авістар» Жук Р.С. на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Матеріалами справи та судом встановлено, що 15 травня 2013 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованість за Кредитним договором № КF 52611 від 26.09.2008 року в сумі 92 135доларів США 83 центів, що еквівалентно 736 441, 69 грн. (а.с. 79-81 т.1).
02.12.2014 року Шевченківським районним судом м.Львова під час виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 15 травня 2013 року постановлено ухвалу в даній справі про визнання мирової угоди між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.101-104 т.1).
На підставі визнаної сторонами мирової угоди судом видано два виконавчі листи, а саме:
-виконавчий лист у справі № 1328/6512/12 ( № 2/466/334/13) виданий Шевченківським районним судом м.Львова відносно ОСОБА_1 ;
-виконавчий лист у справі № 1328/6512/ (№2/466/334/13) виданий Шевченківським районним судом м.Львова відносно ОСОБА_2 .
Відповідно до Статуту ПАТ «ВіЕсБанк» від 16 грудня 2013 року Публічне акціонерне товариство «ВіЕсБанк» правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» (перейменовано згідно з рішенням позачергових загальних зборів акціонерів (протокол №48 від 11.10.2013 року).(а.с.111-113 т.1).
Виконавчий лист відносно ОСОБА_1 пред`явлено до Личаківського ВДВС ГТУЮ у Львівській області та 16.08.2016 року скеровано до Буського РВДВС ГТУЮ у Львівській області та закрито у зв`язку із закінченням виконання.
Виконавчий лист відносно ОСОБА_2 пред`явлено до Шевченківського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області, який 28.12.2018 року повернуто стягувачу (ПАТ ВіЕсБанк».
06.09.2016 року між ПАТ «ВіЕсБанк» та ТзОВ «ФК «Авістар» укладено Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором № FК 52611 від 26.09.2008 року відносно ОСОБА_1 та Договір про відступлення права вимоги за Договором поруки № РО 95272 від 26.09.2008 року відносно ОСОБА_2 (а.с.179-182). 
Задовольняючи заяву ТОВ «Авістар» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції правильно зазначив, що в результаті укладених вищезазначених Договорів про відступлення права вимоги, ТОВ «Авістар» набуло статусу кредитора по відношенню до відповідачів. 
Відповідно до ст. 442 ЦПК у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Змісту зазначеної статті відповідає ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».
Статтею 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) прописано, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора у зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. 
Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися внаслідок укладення договору: а)купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК); в) факторингу (глава 73 ЦК).
Для правонаступництва усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відтак, по своїй суті заміна кредитора у зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
Аналогічним був висновок Верховного Суду України у постанові від 20.11.2013 року у справі № 6-122цс/13.
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, справа № 643/4902/14ц, провадження № 61-26197св18.
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, -і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, g 40, ЄСПЛ від 19 березня 1997 року).
Боржник ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги посилається на те, що між ПАТ «ВіЕсБанк», який є правонаступником ПАТ «Фольксбанк» та ФК «Авістар» насправді укладено не Договір відступлення, а Договір факторингу.
Колегія суддів зазначає, що наданий суду першої інстанції Договір відступлення від 06.09.2016 року має юридичну силу, на час постановлення оскаржуваної ухвали, ніким не скасований. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серія ФК №422 від 24.10.2013 року, ТзОВ «ФК «Авістар» зареєстрована 24.10.2013 року № 3772, реєстраційний номер 13102901,код13. (а.с.90).
ТзОВ ФК «Авістар» надала суду апеляційної інстанції на підтвердження права відступлення оригінал платіжного доручення №295 від 06.09.2016 року про оплату на користь АТ «ВіЕсБанк» суми в розмірі 978 650,00 грн. за придбання права вимоги згідно Договору про відступлення права вимоги від 06.09.2016 року. (боржник ОСОБА_1 ). (долучено до матеріалів справи).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, яка відповідає вимогам ст. 375 ЦПК, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375,; 383; 384; 389-391 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 28 травня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 28 січня 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк