справа № 357/3574/19                     
головуючий у суді І інстанції Осаулов А.А.
провадження № 22-ц/824/1732/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА 
Іменем України
 
27 січня 2020 року                                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Мостової Г.І.,
суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,
при секретарі судового засідання Сердюк К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року
за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, який було видано на виконання рішення 
у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
У квітні 2019 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що було видано на виконання рішення у цивільній справі за позовом ВАТ Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2019 року вказану заяву направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.
Подана ОСОБА_1 заява обґрунтована тим, що її зобов`язання та зобов`язання ОСОБА_2 як поручителя перед ПАТ КБ «Надра» припинено у зв`язку з укладенням останнім договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором та договору про відступлення прав за договором іпотеки, а також припинено і обов`язок ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 за кредитним договором № 63/П/13/2008/840 від 20 березня 2008 року у зв`язку з виконанням, тому виконавчий лист у справі № 2?12503/10 від 12 квітня 2013 року є таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 за кредитним договором. При цьому, факт подання заяви іпотекодержателя про виконання зобов`язання і припинення заборони та іпотеки від 15 березня 2019 року, про що міститься інформація у реєстрі, не може слугувати таким доказом, адже фактичні докази такого виконання заявником до суду не надано. Крім того, однією із підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є добровільне виконання обов`язку боржником (на яке і посилається заявник), але яке здійснене поза межами виконавчого провадження. Проте, беручи до уваги наявні матеріали справи, у яких відсутні докази завершення виконавчого провадження № 52238822, суд дійшов до висновку, що у разі сплати боргу, яке здійснене у межах виконавчого провадження, права ОСОБА_1 можуть бути відновлені шляхом його закриття на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження обставин, які мають значення для справи. Заявник вважає, що до суду першої інстанції було надано достатньо доказів, які підтверджують, що зобов`язання ОСОБА_1 перед новим кредитором ОСОБА_3 виконані у повному обсязі, жодних вимог ОСОБА_3 не має.
08 січня 2020 року ОСОБА_3 подав до Київського апеляційного суду письмові пояснення, у яких зазначає, що до нього перейшли всі права вимоги за спірним виконавчим листом, тому вимоги, викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_1 , підлягають задоволенню. Також зазначає, що ОСОБА_1 повністю розрахувалась з ним, а тому жодних майнових вимог чи претензій до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 він не має і в подальшому мати не буде. Таким чином, вважає, що Шевченківський районний суд міста Києва при прийнятті оскаржуваної ухвали, порушив норми матеріального та процесуального права, оскільки не дослідив та не надав належної оцінки доказам, які є в матеріалах справи, зокрема, суд не взяв до уваги його клопотання про визнання вимог заявника.
Крім цього, ОСОБА_3 зазначає, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2019 року у справі № 761/37675/19, було задоволено заяву про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому у цивільній справі №2-12503/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Замінено ВАТ КБ «Надра» на ОСОБА_3 . Оскільки у спірному виконавчому листі стягувачем є ОСОБА_3 та те що ОСОБА_1 було здійснено розрахунок з ОСОБА_3 у повному обсязі, заборгованість позичальника і поручителя за кредитним договором № 63/П/13/2008/840 від 20 березня 2008 року відсутня.
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї,  вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до частин 1,2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
З матеріалів справи вбачається, що  20 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 63/П/13/2008/840, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 137 329,22 доларів США у порядку і на умовах, визначених договором. 
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 20 березня 2008 року було укладено договір іпотеки, а також між ВАТ Комерційний банк Надра» та   ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 20 березня 2008 року. 
У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту виникла заборгованість за кредитним договором. 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 листопада 2010 року у справі № 2-12503/10 було вирішено стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредиту у розмірі 172 688,77 доларів США, що в еквіваленті складає 1 372 892 грн 98 коп., судовий збір у розмірі 1 700 грн та 120 грн. 
На підставі рішення суду 12 квітня 2013 року було видано виконавчий лист, за яким було відкрито виконавче провадження №38834907 та накладено арешт на все майно, яке належить заявнику. 
14 вересня 2016 року на підставі виконавчого листа № 2-12503/10 від 12 квітня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 52238822, у рамках якого було накладено арешт на все майно, яке належить заявнику. 
13 березня 2019 року між ПАТ КБ«Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, відповідно до якого за результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу майнових прав від 21 лютого 2019 року первісний кредитор (ПАТ КБ «Надра») передав у власність новому кредитору ( ОСОБА_3 ) права вимоги до позичальника за кредитним договором № 63/П/13/2008/840 від 20 березня 2008 року та договорами забезпечення. 
Також, 13 березня 2019 року між ПАТ КБ«Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки.
15 березня 2019 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С. на підставі заяви іпотекодержателя про виконання зобов`язання і припинення заборони та іпотеки № 873 від 15 березня 2019 року, було припинено іпотеку та обтяження, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, що міститься в матеріалах справи та вже було встановлено судом першої інстанції.
Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Пунктом 5 Глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (із змінами), встановлено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора. Заборона відчуження нерухомого майна обов`язково реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, арештів, накладених на майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. 
При знятті такої заборони вноситься відповідна інформація в такі реєстрі. Так, згідно з підпунктом 6.1 пункту 6 глави 15 розділу II Порядку нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна про зняття заборони. Також, нотаріус повинен письмово повідомити кредитора про зняття заборони (підпункт 5.4 пункту 5 глави 15 розділу II Порядку).
Подана у квітні 2019 року ОСОБА_1 заява обґрунтована тим, що після отримання листа-повідомлення щодо зміни кредитора за кредитним договором та іпотекодержателя за договором іпотеки, заявником було повністю виконано зобов`язання перед ОСОБА_3 
07 серпня 20190 року ОСОБА_3 подав до Шевченківського районного суду міста Києва заяву про визнання позову, де зазначив, до нього перейшли всі права вимоги за спірним виконавчим листом, ОСОБА_1 повністю розрахувалась з ним, а тому жодних майнових вимог чи претензій до   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 він не має і в подальшому мати не буде. Підсумовуючи, вказує, що оскільки у спірному виконавчому листі стягувачем є ОСОБА_3 та те що ОСОБА_1 було здійснено розрахунок з ОСОБА_3 у повному обсязі, заборгованість позичальника і поручителя за кредитним договором № 63/П/13/2008/840 від 20 березня 2008 року відсутня.
Отже, обставини щодо здійснення боржником ОСОБА_1 розрахунку з стягувачем ОСОБА_3 у повному обсязі, визнаються як боржником ОСОБА_1 - у заяві від 02 квітня 2019 року (а.с. 2-3) так і стягувачем ОСОБА_3 - у заяві від 02 серпня 2019 року (а.с. 42-43). 
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню,  якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина 1 статті 82 ЦПК України).
Колегія апеляційного суду, встановивши, що обставини щодо здійснення розрахунку у повному обсязі визнаються боржником ОСОБА_1 та стягувачем ОСОБА_3 , вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 за кредитним договором.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Дослідивши матеріали справи, колегія апеляційного суду встановила наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з виконанням ОСОБА_1 обов`язку перед ОСОБА_3 . 
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.
Заяву ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати виконавчий лист № 2-12503/10, виданий Шевченківським районним судом міста Києва, від 12 квітня 2013 року, таким, що не підлягає виконанню.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Повний текст Постанови складений 21 лютого 2020 року.

 
Головуючий                                                                                            Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                                        Т.А. Слюсар
 
                                                                                                             В.М. Волошина