ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 березня 2020 року           справа №805/824/18-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представника позивача  Дементьєвої Л.В., представника відповідача Пономарьова А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року (повний текст складено 13 листопада 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 805/824/18-а (суддя І інстанції – Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення – рішення та податкової вимоги,-

                                                              В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про: - скасування податкового повідомлення – рішення форми “Ф” від 26.07.2017 року № 43807-1315 в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп.; - скасування податкової вимоги від 16.01.2018 року № 142-47 в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 111261 грн. 97 коп., пені в сумі 2978 грн., адміністративних та інших санкцій в сумі 1500 грн., штрафних санкцій за порушення законодавства з патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 672 грн. (з урахуванням уточнень – а.с. 100).
Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач,  приймаючи рішення та вимогу, які оскаржується, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством. 
Зазначає, що Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введене в дію Рішення РНБО України від 13.04.2014 року “Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України”.
Згідно ст. 6 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення АТО” передбачено звільнення суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.
Вказує на те, що, оскільки ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність на території, де здійснювалась антитерористична операція, вона звільнена від сплати орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на час проведення АТО в розумінні зазначеної норми Закону. 
Крім того, зазначає, що податкове повідомлення-рішення форми “Ф” від 26.07.2017 року № 43807-1315 підлягає скасуванню  в частині нарахування  податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп., оскільки відповідач, як вважає позивач, невірно розрахував орендну плату за земельну ділянку.
Вказує на те, що податкова вимога від 16.01.2018 року № 142-47 підлягає скасуванню в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 111261 грн. 97 коп., пені в сумі 2978 грн., адміністративних та інших санкцій в сумі 1500 грн., оскільки, як вважає позивач, відповідачем неправомірно нарахована пеня та інші санкції.
Наполягає на тому, що розмір пені залежить від розміру податкового зобов`язання, яке відповідачем, як вважає позивач, розраховане невірно, до того ж відповідач мав зазначити, яка саме штрафна санкція і за яке порушення нарахована. 
Зазначає, що відповідачем, як вважає позивач, неправомірно нараховані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на суму 672 грн., оскільки порушені строки позовної давності, визначені ст. 102 Податкового кодексу України. 
Враховуючи наведене, просила адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 805/824/18-а позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення – рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області форми “Ф” від 26.07.2017 року № 43807-1315 в частині нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп. Податкову вимогу від 16.01.2018 року № 142-47 в частині нарахування Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області ОСОБА_1 податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп., пені в сумі 2978 грн., адміністративних та інших санкцій в сумі 1500 грн., штрафних санкцій за порушення законодавства з патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 672 грн. – скасовано. В задоволені іншої частини адміністративного позову – відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.
Наполягає на тому, що на позивача у справі покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати суми податків, зборів та обов`язкових платежів, рішення, які оскаржуються, прийняті по факту встановленого порушення, тому, як вважає відповідач, підстав для їх скасування немає. 
Позивачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача, наголошуючи на законності прийнятого судом першої інстанції рішення.          
Ухвалою суду від 03.03.2020 замінено Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на належного  відповідача Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , що підтверджене копією паспорту серії НОМЕР_2 та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, приєднаними до матеріалів справи..
23.11.2012 року між Слов`янською міською радою та ФОП ОСОБА_1 укладений договір оренди землі, згідно якого орендодавець надає в строкове платне користування земельну ділянку не сільськогосподарського призначення – землі житлової та громадської забудови, що використовується в комерційних цілях, яка знаходиться у АДРЕСА_2 .
Орендна плата за рік складає 5 відсотків від нормативно грошової оцінки землі.   
27.05.2015 року Слов`янська міська рада прийняла рішення № 6-LXXVIII-6 про затвердження розмірів орендної плати на земельні ділянки на території Слов`янської міської ради у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, згідно п.п.7.12.1 п.7.12 розділу 7 якого розмір орендної плати на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, житлової та громадської забудови, водного фонду, промисловості, транспорту, зв?язку, що використовуються для роздрібної торгівлі, складає 3 відсотки від нормативно грошової оцінки землі.  
18.01.2014 року між Слов`янською міською радою та ФОП ОСОБА_1 укладений договір оренди землі, згідно якого орендодавець надає в строкове платне користування земельну ділянку не сільськогосподарського призначення – землі житлової та громадської забудови, що використовується в комерційних цілях, яка знаходиться у АДРЕСА_2 .
Орендна плата за рік складає 3 відсотки від нормативно грошової оцінки землі. 
Згідно листа міського управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області вартість 0,0528 га  земельних ділянок по АДРЕСА_2 становить: 2014 рік – 319102 грн. 08 коп., 2015 рік – 398558 грн. 50 коп., 2016 рік – 571134 грн. 33 коп.; 0,1000 га по АДРЕСА_3 становить: у 2014 році –  604360 грн., у 2015 році – 754845 грн. 64 коп., у 2016 році – 1081693 грн. 80 коп.  
У 2017 році нормативна грошова оцінка  0,0528 га  земельних ділянок по АДРЕСА_3 становить 605399 грн. 88 коп. та 0,1000 га по АДРЕСА_3 - 1146590 грн. 69 коп. 
26.07.2017 року ГУ ДФС у Донецькій області прийняла податкове повідомлення – рішення № 43808-1315 форми “Ф” про визначення податкового зобов`язання ФОП ОСОБА_1 за платежем орендна плата з фізичних осіб в сумі 34397 грн. 72 коп.
Згідно розрахунку до вказаного податкового повідомлення – рішення орендна плата розрахована наступним чином - нормативно – грошова оцінка за 2017 рік х 5%.
Надалі ГУ ДФС у Донецькій області рекомендованим листом надіслало на адресу ФОП ОСОБА_1 податкові повідомлення – рішення, в яких визначила суму податкового зобов`язання з орендної плати за землю з фізичних осіб:
- від 18.01.2016 року № 136097-1301 на суму 16609 грн. 03 коп., 
- від 18.01.2016 року № 136102-1301 на суму 20744 грн. 68 коп.,
- від 18.01.2016 року № 136099-1301 на суму 29727 грн. 13 коп., 
- від 18.01 2016 року № 136098-1301 на суму 17994 грн. 84 коп.,
- від 18.01.2016 року № 136101-1301 на суму 23573 грн. 50 коп.,
- від 18.01.2016 року № 136100-1301 на суму 33780 грн. 83 коп.,
- від 26.07.2018 року № 43808-1315 на суму 34397 грн. 72 коп.,
- від 26.07.2018 року № 43807-1315 на суму 27035 грн. 66 коп.
16.01.2018 року ГУ ДФС у Донецькій області сформувала податкову вимогу № 142-47 форми “Ф”, згідно якої сума податкового боргу ОСОБА_1 складає 178317 грн. 46 коп., в тому числі орендна плата з фізичних осіб в сумі 176145 грн. 46 коп.(основний платіж – 173167 грн. 31 коп., пеня – 2978 грн. 15 коп.), адміністративних та інших санкцій в сумі 1500 грн., штрафні санкції за порушення законодавства з патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 672 грн.(а.с. 43).
Сума заборгованості складається:
- заборгованість зі сплати орендної плати нарахована на підставі податкових повідомлень – рішень:
- від 18.01.2016 року № 136097-1301 на суму 16609 грн. 03 коп., 
- від 18.01.2016 року № 136102-1301 на суму 20744 грн. 68 коп.,
- від 18.01.2016 року № 136099-1301 на суму 29727 грн. 13 коп., 
- від 18.01 2016 року № 136098-1301 на суму 17994 грн. 84 коп.,
- від 18.01.2016 року № 136101-1301 на суму 23573 грн. 50 коп.,
- від 18.01.2016 року № 136100-1301 на суму 33780 грн. 83 коп.,
- від 26.07.2018 року № 43808-1315 на суму 34397 грн. 72 коп.,
- від 26.07.2018 року № 43807-1315 на суму 27035 грн. 66 коп.;
- пеня, нарахована на суму заборгованості, в розмірі 2978 грн.15 коп.;
- 1500 грн. –  адміністративні штрафи та інші санкції згідно рішення від 09.07.2007 року;
 - 672 грн. - штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО, який виник згідно рішення про нарахування штрафних санкцій від 17.05.2008 року № 0001412343.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.06.2018 року у справі № 805/2256/18-а, яке постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.08.2018 року залишене без змін, частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Донецькій області та скасовані податкові повідомлення – рішення: 
- від 18.01.2016 року № 136097-1301 частково на суму 7429 грн. 38 коп., 
- від 18.01.2016 року № 136102-1301 частково на суму 816 грн. 75 коп.,
- від 18.01.2016 року № 136099-1301 частково на суму 1170 грн. 41 коп., 
- від 18.01 2016 року № 136098-1301 частково на суму 8407 грн. 87 коп.,
- від 18.01.2016 року № 136101-1301 частково на суму 927 грн. 83 коп.,
- від 18.01.2016 року № 136100-1301 частково на суму 1330 грн. 02 коп.
Під час розгляду справи судом, в тому числі, встановлена протиправність нарахування позивачу податкового зобов`язання з орендної плати з 14 квітня 2014 року по 15 вересня 2014 року, оскільки тільки після зазначеної дати припинена підприємницька діяльність ОСОБА_1 , про що зроблений відповідний запис в Єдиному реєстрі, та цей висновок, в тому числі, покладений у вирішення питання про часткове скасування вказаних рішень. 
Станом на 25.07.2019 року на підставі зазначеного рішення суду ГУ ДФС у Донецькій області зменшила суму податкових зобов`язань ОСОБА_1 з орендної плати на загальну суму 20082 грн. 26 коп., що підтверджене зворотніт боком картки особового рахунку підприємця.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.02.2019  року у справі № 200/13614/18-а, яке постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 року залишене без змін, відмовлено в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень – рішень: - від 18.01.2016 року № 136097-1301 на суму 16609 грн. 03 коп.;  від 18.01.2016 року  № 136102-1301 на суму 20744 грн. 68 коп.; - від 18.01.2016 року № 136099-1301 частково на суму 24442 грн. 45 коп.;   від 18.01 2016 року № 136098-1301 на суму 17994 грн. 84 коп.; від 18.01.2016 року № 136101-1301 частково на суму 20123 грн. 74 коп.;  від 18.01.2016 року № 136100-1301 частково на суму 27775 грн. 50 коп.; від 26.07.2018 року № 43808-1315 на суму 34397 грн. 72 коп.; від 26.07.2018 року № 43807-1315 на суму 27035 грн. 66 коп.
        Крім того, судом встановлене, що згідно повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи – підприємця від 15.09.2014 року № 035-30/1096, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців внесений запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 (а.с. 38).
        Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить скасувати податкове повідомлення – рішення та вимогу, оскільки вважає їх такими, що прийняті з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством України.
        Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
         Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби.
Таким чином, відповідач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.  
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Згідно п. 15.1 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.  
Таким чином, на позивача у справі покладений  обов`язок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків. 
Стосовно вимоги про часткове скасування податкового повідомлення – рішення від 26.07.2017 року № 43807-1315 на суму визначення грошового зобов`язання з орендної плати за землю в розмірі 8873 грн. 67 коп. суд зазначає наступне.
Як вбачається з адміністративного позову, зазначена вимога обгрунтована  неправомірним, на думку позивача, застосуванням відповідачем при розрахунку суми орендної плати ставки податку в розмірі 5% нормативно – грошової оцінки земельних ділянок.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, визначає Податковий кодекс України.
Земельний податок в розумінні статті 10 Податкового кодексу України віднесений до місцевих податків та зборів.
Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу використання землі в Україні є платним.
Статтею 269 Податкового кодексу України визначені платники земельного податку, а саме, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні  та земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Статтею 96 Земельного кодексу України та статтею 288 Податкового кодексу України на землекористувачів покладений обов?язок сплачувати земельний податок або орендну плату за землю.
Згідно п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 288.4 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Пункт 288.5 статті 288 визначає, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
Судом встановлено судом, підтверджене матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, позивачем укладені зі Слов`янською міською радою два договори оренди земельних ділянок, а саме, від 23.11.2012, згідно якого орендодавець надає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення – землі житлової та громадської забудови, що використовується в комерційних цілях, яка знаходиться у м. Слов`янськ,  вул. Ясна, 8, орендна плата за рік складає 5 відсотків від нормативно грошової оцінки землі, та від 18.01.2014 року, згідно якого орендодавець надає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення – землі житлової та громадської забудови, що використовується в комерційних цілях, яка знаходиться у м. Слов`янськ,  вул. Ясна, 8 АДРЕСА_3 , орендна плата за рік складає 3 відсотки від нормативно грошової оцінки землі.
Згідно рішення Слов`янської міської ради від 27.05.2015 року № 6-LXXVIII-6 розмір орендної плати на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, житлової та громадської забудови, водного фонду, промисловості, транспорту, зв`язку, що використовуються для роздрібної торгівлі, складає 3 відсотки від нормативно грошової оцінки землі.
Як вбачається з розрахунку орендної плати за землю, він здійснений відповідачем наступним чином - нормативно – грошова оцінка  за 2017 рік х 5% = 34397 грн. 72 коп.
Здійснюючи нарахування суми орендної плати з  урахуванням 5 відсотків від нормативно грошової оцінки землі, без урахування вищезазначених рішень Слов`янської міської ради та договорів оренди, відповідач діяв не у спосіб, визначений чинним законодавством, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення – рішення в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп. такими, що підлягають задоволенню.
Щодо скасування вимоги пр. сплату боргу в частині визначення боргу з орендної плати за землю в сумі 111261 грн. 97 коп. та пені в сумі 2978 грн., суд зазначає наступне.
Як зазначалось раніше, вказана сума боргу виникла внаслідок направлення на адресу позивача податкових повідомлень – рішень від 18.01.2016 року № 136097-1301 на суму 16609 грн. 03 коп., від 18.01.2016 року № 136102-1301 на суму 20744 грн. 68 коп., від 18.01.2016 року № 136099-1301 на суму 29727 грн. 13 коп., від 18.01 2016 року № 136098-1301 на суму 17994 грн. 84 коп., від 18.01.2016 року № 136101-1301 на суму 23573 грн. 50 коп., від 18.01.2016 року № 136100-1301 на суму 33780 грн. 83 коп., від 26.07.2018 року № 43808-1315 на суму 34397 грн. 72 коп., від 26.07.2018 року № 43807-1315 на суму 27035 грн. 66 коп. та нарахуванням пені на зазначені суми.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.06.2018 року у справі № 805/2256/18-а, яке набрало законної сили, азначені рішення скасовані частково, а саме: від 18.01.2016 року № 136097-1301 на суму 7429 грн. 38 коп., від 18.01.2016 року № 136102-1301 на суму 816 грн. 75 коп., від 18.01.2016 року № 136099-1301 на суму 1170 грн. 41 коп., від 18.01 2016 року № 136098-1301 на суму 8407 грн. 87 коп., від 18.01.2016 року № 136101-1301 на суму 927 грн. 83 коп., від 18.01.2016 року № 136100-1301 частково на суму 1330 грн. 02 коп.
Станом на 25.07.2019 року на підставі зазначеного рішення суду ГУ ДФС у Донецькій області зменшила суму податкових зобов`язань ОСОБА_1 з орендної плати на загальну суму 20082 грн. 26 коп.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.02.2019  року у справі № 200/13614/18-а, яке постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 року залишене без змін, відмовлено в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень – рішень від 18.01.2016 року № 136097-1301 на суму 16609 грн. 03 коп., від 18.01.2016 року № 136102-1301 на суму 20744 грн. 68 коп., від 18.01.2016 року № 136099-1301 частково на суму 24442 грн. 45 коп., від 18.01 2016 року № 136098-1301 на суму 17994 грн. 84 коп., від 18.01.2016 року № 136101-1301 частково на суму 20123 грн. 74 коп., від 18.01.2016 року № 136100-1301 частково на суму 27775 грн. 50 коп., від 26.07.2018 року № 43808-1315 на суму 34397 грн. 72 коп., від 26.07.2018 року № 43807-1315 на суму 27035 грн. 66 коп.
Таким чином, податкові повідомлення – рішення контролюючого органу, на підставі яких нарахована сума орендної плати, яка оскаржується позивачем, скасовані частково та судами відмовлено у скасуванні цих рішень у повному обсязі.
Судом встановлено, що на час розгляду справи у позивача існує податковий борг з орендної плати.
Враховуючи наведене та з урахуванням часткового скасування податкового повідомлення – рішення від 26.07.2017 року № 43807-1315 в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп., суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині скасування вимоги в частині нарахування орендної плати в зазначеному розмірі такими, що підлягають задоволенню.
Щодо скасування вимоги в частині нарахування суми пені, суд враховує, що, оскільки за рішенням суду зменшена сума боргу, відповідно, зменшується сума пені, нарахована на таку суму боргу, тому вимоги в частині скасування нарахування пені в сумі 2978 грн., також, підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає помилковим посилання  відповідача у апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 20.06.2018 у справа №813/3819/17, з огляду на те, що Верховний Суд у зазначеній постанові висловлював висновок, про індексацію орендної плати на землю, а не стосовно ставок орендної плати, як у даному випадку.
У зазначеній постанові Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій, що податковий орган, який є не суб`єктом цивільно-правових відносин у цій справі, прийнявши податкове повідомлення-рішення фактично змінив умови договору в частині визначення збільшення розміру орендної плати, що в свою чергу є порушенням норм матеріального права та умов договору.
Колегія суддів вважає помилковим посилання  відповідача у апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 19.02.2019 у справа №807/495/17, від 31.08.2018  826/14195/16, у справі №821/381/17 від 11.092018 у справі № 810/4417/16, від 22.08.2018 у справі №820/1878/16  з огляду на те, що Верховний Суд у зазначених постановах висловлював висновок, у справі за іншим предметом і підставою позову, а саме стягнення податкового боргу, а тому ці справи не є релевантними з даною справою.
У постанові від 21 серпня 2018 року у справі №814/1622/16  Верховний Суд зазначив, що з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. 
 При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України. 
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, суд враховує, що відповідно до вимог  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність висновків контролюючого органу, платник податків має спростовувати ці доводи, що випливає зі змісту ч. 1  ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  ст. 78 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Позивачем надані суду належні докази в підтвердження неправомірності податкового повідомлення – рішення та вимоги в частині визначення суми боргу з орендної плати у спірних взаємовідносинах, в розумінні зазначених норм чинного законодавства.
Стосовно скасування вимоги про сплату боргу в частині визначення боргу за штрафними санкціями за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в сумі 672 грн. та адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 1500 грн., суд враховує наступне.
Судом встановлено, що борг в сумі 1500 грн. - адміністративні штрафи та інші санкції виник згідно рішення від 09.07.2001 року; 672 грн. - штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО - згідно рішення про нарахування штрафних санкцій від 17.05.2008 року № 0001412343.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України  податковий борг  це сума грошового зобов`язання  (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності),самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання  протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до підпункту 19-1.1.22 пункту 19.1 статті 19 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не нарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.
Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податковим кодексом України передбачено також і положення  щодо списання податкового боргу,  яке врегульовано наступним чином.
Відповідно до пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Згідно пункту 101.2 цієї статті під терміном  “безнадійний податковий борг”  розуміється, зокрема, податковий борг платника податків,  стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначений загальний строк давності - 1095 календарних днів, а пунктом 102.4 цієї статті передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Таким чином,  в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, а відтак з того часу у податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу, в тому у числі й винесення податкової вимоги.
Враховуючи наведене, суд вважає, що визначаючи у податковій вимозі суми штрафів, які виникли у 2007 та 2008 роках та які не сплачені та не стягнені станом на 2018 рік, відповідач діяв з порушенням зазначеного строку, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.  
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Відповідачем не надані суду належні докази, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність податкового повідомлення – рішення в частині нарахування суми боргу в розмірі 8873 грн. 67 коп. та вимоги в частині визначення зазначеної суми боргу з орендної плати, пені та штрафних санкцій. 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню в частині скасування податкового повідомлення – рішення форми “Ф” від 26.07.2017 року № 43807-1315 в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю в сумі 8873 грн. 67 коп., вимоги про сплату боргу з орендної плати в сумі 8873 грн. 67 коп. та пені в сумі 2978 грн., за штрафними санкціями за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО в сумі 672 грн. та адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 1500 грн. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 805/824/18-а - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 805/824/18-а - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 03 березня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий          суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                               Т.Г. Гаврищук

                                                                                                              І.Д. Компанієць