ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року 
м. Київ
Справа №  921/69/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О.   В. - головуючий, Волковицька Н.   О., Мачульський Г. М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» 
на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 (головуючий суддя Дубник О. П., судді Галушко Н. А., Желік М. Б.)
про закриття апеляційного провадження
у справі № 921/69/19
за позовом Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» в особі Тернопільського міського району електричних мереж
до Комунального підприємства «Тернопільводоканал» 
про стягнення 20   025   520,97 грн 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог і судових рішень, ухвалених у справі
1. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 06.06.2019 у справі №   921/69/19 позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства «Тернопільводоканал» (далі - відповідач, КП «Тернопільводоканал») на користь Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» (далі - позивач, ВАТ «Тернопільобленерго») в особі Тернопільського міського району електричних мереж 16   560   000,00 грн основного боргу, 365   964, 27 грн пені, 205   436,06 грн 3 % річних, 719   069,76 грн інфляційних втрат і 298   864,02 грн судового збору. В частині стягнення 2   156   978,18 грн пені, 4   809,20 грн 3 % річних, 13   263,50 грн інфляційних втрат відмолено (з урахуванням ухвали Господарського суду Тернопільської області від 18.06.2019 про виправлення арифметичної помилки).   
2. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.07.2019 апеляційну скаргу ВАТ «Тернопільобленерго» в особі  в особі Тернопільського міського району електричних мереж залишено без руху та встановлено скаржникові строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, зазначено про необхідність надати докази надсилання копії апеляційної скарги КП «Тернопільводоканал, докази доплати судового збору в сумі 406,63 грн та належним чином завірені докази на представництво інтересів ВАТ «Тернопільобленерго» в особі Тернопільського міського району електричних мереж.
3. Після виконання апелянтом вимог, викладених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ВАТ «Тернопільобленерго» в особі  в особі Тернопільського міського району електричних мереж на рішення  Господарського суду Тернопільської області від 06.06.2019. Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою, підписаною представником позивача Балдою-Денисюк Л. М. повноваження якої підтверджені довіреністю від 18.12.2018 № 8104/25.
4. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.10.2019 відкладено розгляд апеляційної скарги у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін. В ухвалі про відкладення колегія суддів зазначила, що в судовому засіданні був присутній представник скаржника ОСОБА_1 за довіреністю, яка видана останній як юрисконсульту І категорії юридичного відділу ВАТ «Тернопільобленерго», а тому ОСОБА_1 не є належним представником. 
5. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №   921/69/19 закрито апеляційне провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України. 
6. Аргументуючи ухвалу, апеляційний господарський суд виходив з того, що згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України здійснюється виключно прокурорами або адвокатами, зокрема, у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року.
Провадження у справі № 921/69/19 порушено відповідно до ухвали Господарського суду Тернопільської області від 08.02.2019.
Колегія суддів апеляційного суду в ухвалі про закриття апеляційного провадження послалася на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 зі справи №   910/23346/16, в якій зазначена передбачувана вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді, яка є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя та відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду.
Апеляційна скарга ВАТ «Тернопільобленерго» в особі Тернопільського міського району електричних мереж на рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.06.2019 підписана представником за довіреністю-адвокатом Балдою-Денисюк Л. М., на підставі довіреності від 18.12.2018  № 8104/25.
Апеляційний господарський суд зазначив, що з довіреності слідує, що ВАТ «Тернопільобленерго» уповноважує юрисконсульта І категорії юридичного відділу ВАТ «Тернопільобленерго» Балду-Денисюк   Л.   М. вести від імені товариства усі справи, представляти його законні інтереси в усіх державних, кооперативних, громадських, комунальних та приватних установах, органах, організаціях та підприємствах, вести від імені товариства справи в усіх судах, для чого надано Балді-Денисюк Л. М. право, зокрема, подавати заяви, скарги, підписувати апеляційні скарги та інші процесуальні документи. До апеляційної скарги, представник апелянта додала копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю  від 18.03.2015 видане Балді-Денисюк Л. М.
Колегія суддів зазначила, що обіймаючи посаду юрисконсульта І категорії у товаристві, представник на підставі вказаної вище довіреності не має право на представництво інтересів товариства в суді апеляційної інстанції, оскільки довіреність від 18.12.2018 № 8104/25 видана не фізичній особі/громадянину (як зазначено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.10.2018 у справі № 908/1101/17), а працівнику, який обіймає штатну посаду юрисконсульта товариства. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. ВАТ «Тернопільобленерго» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 і передати справу № 921/69/19 для продовження розгляду апеляційної скарги до Західного апеляційного господарського суду. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)
8. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції помилково застосував пункт 2 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України. 
9. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції в ухвалі від 27.11.2019 неправильно надав правову оцінку стосовно того, що довіреність від 18.12.2018 №   8104/25 видана не фізичній особі/громадянину, а працівнику, який обіймає посаду юрисконсульта товариства, оскільки представником позивача в судовому засіданні було подано паспорт громадянина України, а факт перебування в трудових відносинах із скаржником, не спростовує наявність повноважень вказаних в поданій до суду довіреності, як і факту наявності у представника статусу адвоката.
10. Також скаржник зазначає, що в розумінні статті 60 Господарського процесуального кодексу України і статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», чинна та належно оформлена довіреність з необхідним обсягом повноважень є достатнім підтвердженням повноважень адвоката як представника сторони, що подає апеляційну скаргу на підписання та подання такої скарги. 
Позиція відповідача, викладена у відзиві на касаційну скаргу
11. Відповідач не надав відзив на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті   295 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.
Рух касаційної скарги
12. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 21.12.2019 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О.   В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.
Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 24.01.2020 № 29.3-02/159 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи Господарського суду Херсонської області № 921/69/19, у зв`язку з відпусткою судді Могила С. К.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 24.01.2020 касаційну скаргу ВАТ «Тернопільобленерго» передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Мачульський Г. М.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
13. Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
14. Відповідно до частини третьої статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Оцінка аргументів скаржника і висновку суду апеляційної інстанції
15. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.10.2018 у справі №   908/1101/17, посилання на яку є в оскаржуваній ухвалі і яка прийнята за результатами касаційного перегляду ухвали апеляційного господарського суду за подібних обставин (апеляційна скарга підписана представником за довіреністю, в якій не зазначено, що її видано власне адвокату, і яка була видана до отримання адвокатом відповідного свідоцтва), міститься такий висновок:
« 4.2.1. Питання, яке розглядається Судом в межах цього касаційного провадження, стосується застосування п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України та ч. 4 ст. 60 ГПК України в аспекті належності документів, якими підтверджуються повноваження адвокатів як представників учасників судового процесу під час розгляду справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій. 
4.2.2. За змістом ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
4.2.3. Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування. 
Конституцією України проголошено, що утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ч.2 ст.3 Конституції України).
Виходячи зі змісту ст. 131-2 Конституції України, обов`язковою вимогою для здійснення представництва іншої особи у суді є те, що таке представництво може здійснювати виключно адвокат (за винятком випадків, встановлених законом).
4.2.4. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Частиною 1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: - договір про надання правової допомоги;    - довіреність; - ордер; - доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Частиною 3    ст. 26 Закону встановлено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Жодна норма Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не встановлює, що в довіреності, виданій на ім`я фізичної особи - адвоката, обов`язково зазначається про те, що такий представник є саме адвокатом. Не містить таких вимог ні Господарський процесуальний кодекс України, ні Цивільний кодекс України, яким врегульовано питання представництва за довіреністю.
В зазначеному аспекті важливим є, щоб особа, яка здійснює представництво за довіреністю, мала статус адвоката та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Тоді як довіреність визначає лише повноваження адвоката, межі наданих представникові прав та перелік дій, які він може вчиняти для виконання доручення.
…
4.2.5. Разом з тим Суд вважає за необхідне зазначити, що превалюючим завданням судочинства є впровадження ефективного, неупередженого, справедливого та своєчасного захисту прав і свобод особи. 
Конституція України гарантує особам право на апеляційний перегляд рішення судів першої інстанції (п.8 ч.1 ст.129 Конституції України). 
У пункті 27 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 зі справи "Пелевін проти України" за заявою №24402/02 Суд зазначив, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див., наприклад, рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А, № 11). Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Ашінгдан проти Сполученого Королівства", від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія А, №93).
4.2.6. Зважаючи на зазначене вище, Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку про те, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з порушенням п.2 ч.1 ст.264 ГПК України, тому підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції для продовження судового розгляду».
16. Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від зазначеного висновку Верховного Суду і зазначає, що оскаржувана ухвала (хоча і містить посилання на цю постанову) прийнята всупереч цьому висновку, з порушенням норм процесуального права, а саме частини четвертої статті 60 та пункту 2 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу, оскільки суд апеляційної інстанцій, дослідивши повноваження представника скаржника, дійшов невірного висновку щодо застосування зазначених норм у зв`язку з тим, що особа, яка здійснювала представництво за довіреністю, мала статус адвоката та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Зазначене (наявність статусу адвоката і отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю) відповідно до вказаних висновків Верховного Суду є достатнім для здійснення представництва за довіреністю (незалежно від дати видачі такої довіреності і зазначеного в ній статусу представника).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
17. Відповідно до частини третьої статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
18. Відповідно до частини шостої статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
19. З огляду на зазначене вище, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження, а справу передає до апеляційного господарського суду для продовження розгляду. 
Розподіл судових витрат
20. Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» задовольнити.
2. Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у справі №  921/69/19 скасувати.
3. Справу № 921/69/19 передати до Західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                О.   В.   Случ 
Судді                                                                                          Н.   О.   Волковицька 
                                                                                          Г. М. Мачульський