ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 810/2108/17                                              Головуючий у І інстанції - Василенко Г.Ю.
                                                                                                  Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

П О С Т А Н О В А
            І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

  30 січня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                   суддів:                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,         
                                                                   
                        при секретарі:                  Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у справі за позовом Головного управління ДФС у Полтавській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 04 лютого 2004 року № 60, Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення боргу, -

 В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області звернулось до  Київського окружного адміністративного суд  з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 04.02.2004 року № 60, Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС" Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення з рахунків Відповідачів солідарно заборгованість у сумі 281 936, 79 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "ХАС", як оператор за договором про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 09.02.2004 року № 60, що укладений з ДК "Укргазвидобування", має податковий борг, що виник у зв`язку з несплатою самостійно визначених у податкових деклараціях грошових зобов`язань. Вказаний податковий борг Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС" у добровільному порядку не сплачує. За цих обставин Позивач, виходячи з положень п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20, п. 95.3, 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України, просить стягнути з учасників спільної діяльності усю суму податкового боргу, що обліковується за оператором спільної діяльності - ТОВ "ХАС".
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.
Стягнуто з рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС" як уповноваженої особи за договором № 60 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 04 лютого 2004 року, податковий борг у розмірі 281 936 (двісті вісімдесят одна тисяча дев`ятсот тридцять шість) грн. 79 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати   рішення суду першої інстанції  в частині відмови у задоволенні позовних вимог та винести в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, в частині задоволенних позовних вимог залишити без змін рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції в порушення процесуальних норм не надано оцінки умовам Договору № 60 за яким збитки отримані в результаті спільної діяльності, в першу чергу покриваються за рахунок грошових коштів та майна спільної діяльності. У випадку недостатності грошових коштів та майна спільної діяльності для повного покриття збитків, обов`язок покриття збитків, що залишились покладаються  на сторони пропорційно внесками (п.п. 7.5 п. 7 Договору № 60). Судом першої інстанції не спростовано доводів Позивача, що частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором
Акціонерним товариством "Укргазвидобування" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року без змін. Також, Акціонерне товариство  "Укргазвидобування" зазначає, що Податковий кодекс України встановлює принцип персональної, а не солідарної відповідальності платників податків, Податковий кодекс України надає право контролюючому органу на стягнення податкового боргу виключно з платника податків, який має податковий борг та Податковий кодекс України не надає повноважень контролюючому органу на звернення до суду з вимогою про солідарне стягнення податкової заборгованості з окремих платників податків, навіть якщо вони є були учасниками спільної діяльності.
Відповідно до ч. 1         ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що  04 лютого 2004 року між ТОВ Фірма "ХАС" та Дочірньою компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" був укладений договір про спільну інвестиційну та виробничу діяльність № 60 (далі - договір № 60).
Згідно з вимогами пункту 1.1 договору № 60 сторони зобов`язувалися об`єднати свої вклади та вести спільну інвестиційну та виробничу діяльність, метою якої було: нарощування обсягів видобутку вуглеводнів; опрацювання техніко-геологічної інформації по свердловинах, вказаних у додатку №1 до даного договору; підготовка та впровадження програм, направлених на збільшення видобутку вуглеводнів із свердловини; відновлення, капітальний ремонт, освоєння та подальша експлуатація свердловин; реалізація видобутих вуглеводнів; досягнення високих економічних показників спільної діяльності; отримання прибутку в інтересах сторін.
Відповідно до вимог п. 5.3 договору № 60 ведення загальних справ та поточне керівництво спільною діяльністю здійснює ТОВ "ХАС" (далі також оператор). При цьому оператор діє в межах, обумовлених цим договором, Програмами спільної діяльності та рішеннями Комітету управління. Оператор здійснює ведення спільних справ учасників договору на підставі довіреності, що видається дочірньою компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".
Вимогами п. 5.10 договору № 60 визначено, що до компетенції оператора відноситься ведення окремого бухгалтерського та податкового обліку спільної діяльності; складання та подання уповноваженим державним органам обов`язкової звітності;   сплата передбачених чинним законодавством податків, обов`язкових зборів (платежів).
Судом першої інстанції встановлено, що договір № 60 - уповноважена особа ТОВ Фірма «ХАС» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 11.02.2004 року, договір № 60 перебуває на податковому обліку в Машівському відділенні Карлівської ОДПІ ГУ ДФС в Полтавській області, як платник податків за неосновним місцем обліку.
Як вбачається з матеріалів справи, у уповноваженої особи ТОВ Фірма «ХАС» договору № 60, як окремого платника податків, наявний податковий борг у вигляді пені у розмірі 281 936,79 грн., що виник в зв`язку із несплатою рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у розмірі 25 902 509,92 грн.
31 липня 2015 року контролюючим органом було складено та направлено Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 04 лютого 2004 року № 60, податкову вимогу № 35-23, у якій контролюючий орган вимагав погасити податковий борг. 
Оскільки ТОВ Фірма «ХАС» зазначена заборгованість не сплачена, тому Позивач звернувся із даним адміністративним  позовом до суду для стягнення заборгованості із усіх учасників договору № 60.
Задовольняючи частково адміністративний позов  суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 04 лютого 2004 року № 60 протягом 60 днів з моменту вручення податкової вимоги не погасив, суд дійшов висновку про наявність визначених у законі підстав для стягнення податкового боргу за рішенням суду з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 04 лютого 2004 року № 60 у банках, що його обслуговують.
Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, якими Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 04 лютого 2004 року № 60 обґрунтовує свої вимоги, оцінивши доводи апеляційної скарги в частині задоволених позовних вимог та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією      та законами України.
Частиною 1 статті 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
За приписами пунктом 38.1 статті 38 Податкового Кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту       31.1 статті       31 Податкового Кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Згідно з абзацом 2 пункту 252.23 статті 252 Податкового кодексу України податкові декларації з рентної плати під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи подаються уповноваженою особою, визначеною відповідно до пункту 252.1 цієї статті починаючи з календарного кварталу, що настає за кварталом, у якому такий договір зареєстровано у контролюючих органах.
Пунктом 257.1 статті 257 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.
Відповідно до пункту 257.2 статті 257 Податкового кодексу України платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати.
Згідно з пунктом 257.3 статті 257 Податкового кодексу України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить відповідні додатки.
Відповідно до пункту 257.5 статті 257 Податкового кодексу України сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
У силу положень пункту 59.1 статті 59 Податкового Кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в        порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків
Підпунктом             20.1.34             пункту             20.1             статті             20 Податкового Кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Також, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно абзацу першого пункту 95.3 статті 95 Податкового Кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно з пунктом 95.4 статті 95 Податкового Кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З аналізу зазначених положень Податкового кодексу України слідує, що платник податків, який самостійно визначив податкові зобов`язання у поданих ним податкових деклараціях, має сплати в повному обсязі відповідні суми у встановлені податковим законодавством строки. 
Невиконання обов`язку зі сплати самостійно визначеного у відповідній податковій звітності податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, що, у свою чергу, є підставою для складання податкової вимоги, невиконання якої надає контролюючому органу право звернутись до суду з позовом про стягнення усієї суми податкового боргу, що обліковується за платником податків на момент звернення до суду.
Судом першої інстанції встановлено, що наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 04.02.2004 року № 60 податкового боргу у розмірі 281 936,79 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Крім того, під час розгляду даної справи Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 04.02.2004 року № 60 з приводу наявності у нього податкового боргу у вказаному розмірі та з вказаних підстав не заперечувало та не надало ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції доказів, які б свідчили про його повну чи часткову сплату.
У зв`язку з тим, що податковий борг Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 04.02.2004 року № 60 протягом 60 днів з моменту вручення податкової вимоги не погашено, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність визначених у законі підстав для стягнення податкового боргу за рішенням суду з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 04.02.2004 року № 60 у банках, що його обслуговують, з чим погоджується колегія суддів.
Разом з цим, суд першої інстанції обгрунтовано не погодився із доводами Позивача щодо необхідності звернення стягнення у рахунок погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС" на кошти інших платників - учасників договору про спільну діяльність № 60 - ТОВ Фірма "ХАС" та ПАТ "Укргазвидобування", що на думку колегії суддів є правильним висновком.
Солідарна відповідальність учасників спільної діяльності передбачена Цивільним кодексом України та застосовується до учасників спільної діяльності за зобов`язаннями, які виникають із господарських та цивільних правовідносин.
При цьому, відповідно до вимог частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується.
Згідно з пунктом 7.3 статті 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.
Таким чином, солідарну відповідальність учасники спільної діяльності несуть виключно за зобов`язаннями, які виникли із господарських та цивільних правовідносин. Положення відповідних статей Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані до правовідносин, пов`язаних з стягненням податкового боргу.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2018 року у справі № 826/10257/16.
З урахуванням вищенаведеного та беручи до уваги ту обставину, що суму заборгованості до державного бюджету в розмірі 281 936,79 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 04.02.2004 року № 60 у встановлені законодавством строки не сплатило; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи; доказів погашення Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС" зазначеної заборгованості на день прийняття рішення не надано, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", як уповноваженої особи за договором про спільну діяльність від 04.02.2004 року № 60 податкового боргу, з чим погоджується колегія суддів.
В частині вимог про стягнення цього боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ХАС", Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"    суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що адміністративний позов в цій частині є не обґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для його скасування.
Положеннями   ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України       за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                          
Розглянувши доводи Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення в частині оскаржуваної частини постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в цій частині не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в зазначеній частині - без змін.
Керуючись ст. ст. 241,  242,  243,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  325, 328,  329, 331    Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
       
Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 

                                                                                                                  О.М. Оксененко

Повний текст складено 04.02.2020 року.