ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" січня 2020 р.           Справа№ 910/14097/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Пашкіної С.А. 
          Буравльова  С.І. 

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.
учасники справи:
позивача Хоменко Т.І.   
відповідача Спєров Д.К.   
відповідача Діденко Ю.О.   
відповідача Рожок В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Публічного акціонерного товариства "Укрпластик"
на ухвалу  Господарського суду міста Києва 
від 04.11.2019 
у справі № 910/14097/19 (суддя Ващенко Т.М.)
за заявою Акціонерного товариства "Таскомбанк" (м. Київ)
про забезпечення позову
за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк" (м. Київ)
до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" (м. Київ)
про стягнення 3.058.854,06 євро

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" про стягнення 3058854,06 євро, з яких: 2989194,98 євро простроченої заборгованості за тілом кредиту, 58815,11 євро відсотків, 10843,97 євро пені. Також позивач просив суд покласти на відповідача судовий збір.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.19. відкрито провадження у справі № 910/14097/19.
Акціонерне товариство "Таскомбанк" (далі - заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" в межах суми стягнення 3058854,06 євро, відкритих у:
- ПАТ "Укрексімбанк" - НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25;
- АТ "ОТП Банк" - НОМЕР_1 UAH, НОМЕР_1 EUR, НОМЕР_1 GBP, НОМЕР_1 RUB, НОМЕР_1 USD;
- AT "Сітібанк" - НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_26,НОМЕР_27НОМЕР_28,НОМЕР_29 НОМЕР_30;
- AT "ІНГ Банк Україна" - НОМЕР_34, НОМЕР_35, НОМЕР_36,  НОМЕР_37,  НОМЕР_38 НОМЕР_39, НОМЕР_40 ;
- AT "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" - НОМЕР_41 НОМЕР_42, НОМЕР_43;
- АБ "УКРГАЗБАНК" - НОМЕР_44 НОМЕР_45, НОМЕР_46;
- АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" - НОМЕР_10 , НОМЕР_20, НОМЕР_47
- AT "Міжнародний Інвестиційний Банк" - НОМЕР_48 НОМЕР_49
- АТ "Кредобанк" - НОМЕР_50 НОМЕР_51 а також на інших поточних рахунках, що належать Публічному акціонерному товариству "Укрпластик", на інших банківських рахунках або в інших кредитно-фінансових установах України, виявлених державним виконавцем у процесі виконання ухвали.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.11.2019 у справі №910/14097/19 заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк" про забезпечення позову задоволено.  До вирішення спору по суті накладено арешт на грошові кошти, в межах ціни позову у розмірі 3058854 (три мільйони п`ятдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) євро 06 євроцентів, які належать Публічному акціонерному товариству "Укрпластик" та знаходяться на рахунках Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" (ідентифікаційний код 00203588) відкритих у:
- АТ "Укрексімбанк" (МФО 322313, ідентифікаційний код 00032112) №№ НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25;
- АТ "ОТП Банк" (МФО 300528, ідентифікаційний код 21685166) №№ НОМЕР_1 UAH, НОМЕР_1 EUR, НОМЕР_1 GBP, НОМЕР_1 RUB, НОМЕР_1 USD;
- AT "Сітібанк" (МФО 300584, ідентифікаційний код 21685485) №№ НОМЕР_21,  НОМЕР_22,  НОМЕР_26,     НОМЕР_32,  НОМЕР_33,  НОМЕР_31,  НОМЕР_30;
- AT "ІНГ Банк Україна" (МФО 300539, ідентифікаційний код 21684818) №№     НОМЕР_52    НОМЕР_53    НОМЕР_36,     НОМЕР_54
- AT "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (МФО 300614, ідентифікаційний код 14361575)  №№  НОМЕР_55,  НОМЕР_42,    НОМЕР_56 ;
-    АБ    "УКРГАЗБАНК"    (МФО 320478, ідентифікаційний код 23697280) №№ НОМЕР_44 НОМЕР_45, НОМЕР_57 ;
- АТ "ПРОКРЕДИТ БАНК" (МФО 320984, ідентифікаційний код 21677333) №№ НОМЕР_10 , НОМЕР_20 , НОМЕР_47;
- AT "Міжнародний Інвестиційний Банк" (МФО 380582, ідентифікаційний код  35810511)  №№  НОМЕР_48  НОМЕР_49
- АТ "Кредобанк" (МФО 325365, ідентифікаційний код 09807862) №№ НОМЕР_50 НОМЕР_51  або будь-яких інших рахунках Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" (ідентифікаційний код 00203588) виявлених виконавцем під час виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 04.11.19. про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 910/14097/19.
Не погодившись з винесеною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Укрпластик" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило суд скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.11.2019 у справі №910/14097/19 про накладення арешту на грошову кошти, в задоволенні клопотання позивача відмовити.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилався на відсутність у місцевого господарського суду підстав для забезпечення позову.   Скаржник зазначає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не дотримано вимог законодавства, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зроблено висновки, які не відповідають матеріалам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.
Позивач просив  відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишити в силі оскаржувану ухвалу, наголошуючи на обґрунтованості заяви про забезпечення позову.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 року у справі №910/14097/19 відкрито апеляційне провадження  за скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрпластик", розгляд справи призначено на 17.12.2019. 
17.12.2019 (до початку судового засідання) до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (прийом документів) від Акціонерного товариства "Таскомбанк" надійшла заява про відвід головуючому судді Андрієнку В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 року у справі №910/14097/19 визнано необґрунтованим заявлений Акціонерним товариством "Таскомбанк" відвід головуючому судді Андрієнку В.В. у справі №910/14097/19.    Зупинено провадження у справі № 910/14097/19 до вирішення питання про відвід головуючого судді Андрієнка В.В. Передано справу для вирішення питання про відвід судді у порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2019 заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк" про відвід головуючого судді Андрієнка В.В. у справі № 910/14097/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Іоннікової І.А., суддів: Разіної Т.І., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2019 року у справі №910/14097/19 у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Таскомбанк" про відвід головуючого судді Андрієнка В.В. від розгляду справи № 910/14097/19 відмовлено.
В подальшому ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 поновлено провадження у справі №910/14097/19.
23.01.2020 до суду від Акціонерного товариства "Таскомбанк" надійшла заява про відвід головуючому судді Андрієнку В.В. та судді Пашкіній С.А. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 року  заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк" про відвід головуючому судді Андрієнку В.В. та судді Пашкіній С.А. визнано необґрунтованою.  Матеріали справи №910/14097/19 передано для визначення складу суду для розгляду заяви про відвід головуючого судді Андрієнку В.В. та судді Пашкіній С.А. від розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" у порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України. У розгляді справи оголошено перерву до 30.01.2020. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2020  заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк" про відвід головуючому судді Андрієнку В.В. та судді Пашкіній С.А.  передано на розгляд колегії суддів у складі:  Сулім В.В. (головуючий), судді           Майданевич А.Г.,  Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 року  відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Таскомбанк"  про відвід суддям Андрієнку В.В. та Пашкіній С.А. у справі №910/14097/19. 
29.01.2020 від АТ "Таскомбанк" надійшло клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні.  Вказане клопотання обґрунтоване нормами ч. 8 ст. 8 ГПК України. Заявник вказує, що  зміст апеляційної скарги, а також матеріали даної судової справи містять банківську та комерційну таємницю. Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність  достатніх підстав для його задоволення. При цьому суд керувався наступним. 
Відповідно до ч. 8 ст. 8 ГПК України розгляд справи у закритому судовому засіданні проводиться у випадках, коли відкритий судовий розгляд може мати наслідком розголошення таємної чи іншої інформації, що охороняється законом, необхідності захисту особистого та сімейного життя людини, а також в інших випадках, установлених законом.
Звертаючись до Господарського суду м. Києва із позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" 3058854,06 євро, з яких: 2989194,98 євро простроченої заборгованості за тілом кредиту, 58815,11 євро відсотків, 10843,97 євро пені, а також  подаючи заяву про забезпечення позову Акціонерне товариство "Таскомбанк" подало до суду першої інстанції інформацію про банківські рахунки відповідача. Клопотань від сторін про розгляд справи у закритому судовому засіданні до суду першої інстанції не надходило. 
Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що на час розгляду апеляційним господарським судом апеляційної скарги АТ "Таскомбанк" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.11.2019 інформація, що була зазначена позивачем у позовній заяві та додатках до неї, а також у клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні вже не може вважатись таємною. 
Також колегією суддів береться до уваги те, що у письмових запереченнях проти вказаного клопотання відповідач надав згоду на розголошення у даному судовому провадженні інформації, що міститься в матеріалах справи. 
Враховуючи, що наразі не вбачається передбачених ч. 8 ст. 8 ГПК України  підстав для розгляду справи у закритому судовому засіданні та жодних доказів з цього приводу заявником не надано, колегія суддів відхиляє клопотання АТ "Таскомбанк" про розгляд справи у закритому судовому засіданні.  
30.01.2020 АТ "Таскомбанк" було подано клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що оскільки Договір доручення про надання правової допомоги з представником АТ "Таскомбанк" було укладено лише 30.01.2020, останньому необхідно надати час для ознайомлення з матеріалами справи. 
Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для його задоволення. При цьому суд враховує те, що АТ "Таскомбанк" є юридичною  особою, позивачем даній  у справі. З наявних у справі матеріалів вбачається, що уповноважені представники банку знайомі з матеріалами справи. Про це зокрема свідчить позовна заява АТ "Таскомбанк" , додані до неї документи,  а також неодноразово подані АТ "Таскомбанк"  заяви про відвід суддів апеляційної інстанції. 
Зважаючи на наведене суд вважає, що вказане клопотання АТ "Таскомбанк"  фактично спрямоване на затягування апеляційного  перегляду ухвали суду та свідчить про зловживання учасником справи своїми процесуальними правами, що згідно з приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України є неприпустимим. Тому у задоволенні даного клопотання належить відмовити. 
30.01.2020  від АТ "Таскомбанк" надійшла заява про відвід колегії  суддів. 
В обґрунтування своєї заяви позивач зазначив, що оскільки судом було відхилено клопотання АТ "Таскомбанк" про відкладення розгляду справи для ознайомлення, вказана обставина на думку заявника свідчить про необ`єктивність  суду та викликає сумнів у його неупередженості.  
Відповідно до ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Андрієнка В.В., Пашкіної С.А. та Буравльова С.І.  вважають подану заяву АТ "Таскомбанк"  про відвід необґрунтованою з наступних підстав.
Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
У рішенні у справі "Олександр Волков проти України" зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду. 
Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.
Згідно зі ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:
1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;
3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;
4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;
5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Статтею 36 ГПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.
У рішенні у справі "Білуха проти України" зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".
Як вже було зазначено, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Водночас, згідно з п. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (п. 3 ст. 43 ГПК України). 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява АТ "Таскомбанк" про відвід колегії  суддів була подана із зловживанням позивачем  у справі  своїми процесуальними правами, а отже на підставі п.  3 ст. 43 ГПК України  підлягає залишенню без розгляду.
Отже, після проведення колегією суддів наради, головуючий суддя оголосив про залишення без розгляду заяви АТ "Таскомбанк" про відвід колегії  суддів.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Частиною 7 вказаної статті передбачено, що закінчивши з`ясування обставин і перевірку їх доказами, суд апеляційної інстанції надає учасникам справи можливість виступити у судових дебатах у такій самій послідовності, в якій вони давали пояснення.
Отже, враховуючи вищенаведене, головуючим суддею з дотриманням норм процесуального права, було оголошено про судові дебати. Представник позивача заперечував щодо доводів наведених в апеляційній скарзі, наполягав на законності ухвали суду першої інстанції та просив суд залишити її в силі, з огляду на законність та обґрунтованість. Представник відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, з обґрунтуваннями, які були викладені в ній. 
Відповідно до частини 9 ст. 270 ГПК України, після закінчення дебатів суд виходить до нарадчої кімнати.
Отже, після проведення колегією суддів наради, головуючий суддя оголосив вступну та резолютивну частини постанови у даній справі, якою апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрпластик"  задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 у справі №910/14097/19 скасовано, заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк" про забезпечення позову залишено без задоволення. 
Відповідно до п. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Задовольняючи апеляційну скаргу ПАТ  "Укрпластик" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 у справі №910/14097/19  колегія суддів керувалась наступним. 
Згідно із частинами 1 та 2 статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії (ст. 137 ГПК України). Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
  У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
При цьому, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання  після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду  (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу.
Предметом даного спору є вимога Акціонерного товариства "Таскомбанк", яка заявлена до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" про стягнення 3058854,06 євро, з яких 2989194,98 євро простроченої заборгованості за тілом кредиту, 58815,11 євро відсотків, 10843,97 євро пені, підставою позову є Кредитний договір №НК 1583 від 11.09.2017, укладений між сторонами у справі. 
  В статті 6 Господарського кодексу України визначено принцип свободи підприємницької діяльності. Водночас принцип змагальності, закріплений у статті 13 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту грошових коштів у значному розмірі.
Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, АТ "Таскомбанк" у своїй  заяві, а в подальшому місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі  посилалися  на наступні обставини. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається велика заборгованість Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" перед низкою контрагентів. Крім того у відповідача наявний податковий боргу у розмірі 366611 грн. Також відповідач не вчиняє жодних дій на погашення наявної у нього заборгованості перед позивачем. 
Колегія суддів наголошує, що лише посилання на наявність судових проваджень, учасником яких є чи був відповідач, не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання за конкретним правочином, оскільки є припущенням, не підтвердженим доказами.
Наявність податкового боргу відповідачем спростована. Також як вбачається з листування між сторонами, між ними ведуться перемовини з приводу наявної у відповідача заборгованості за кредитним договором. 
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява АТ "Таскомбанк"  про забезпечення позову базується лише на власних припущеннях позивача. 
Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин ймовірності того, що майно та грошові кошти відповідача можуть зникнути внаслідок виведення активів з підприємств, при цьому будь-яких відомостей стосовно наявних у відповідача активів так і наміру відчуження таких активів (пошук покупців нерухомості, пошук покупців корпоративних прав, укладення договорів стосовно відчуження активів) - відсутні у матеріалах справи і позивачем до заяви про вжиття заходів для забезпечення позову додано не було.
Крім того колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції не встановлено, чи належать рахунки, вказані позивачем у заяві про забезпечення позову та на які було накладено арешт, саме відповідачу, а також не встановлено, чи зазначені рахунки не використовуються для виплати заробітної плати, для обліку коштів соціального страхування в національній валюті, тобто не є рахунками зі спеціальним режимом використання.
Так, судом першої інстанції не враховано, що такий засіб забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти може обмежити права працівників на отримання заробітної плати та позбавити відповідача можливості сплачувати податки, збори та обов`язкові платежі до державного бюджету України, тобто не враховано та не надано правову оцінку ймовірності порушення у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частиною першою статті 115, частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю, статтею 22, частинами першою, шостою статті 24, частиною третьою статті 15 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата повинна виплачуватись регулярно в робочі дні, в установлені колективним договором або нормативним актом роботодавця строки, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16-ти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Таким чином, виплата підприємством працівникам заробітної плати є пріоритетною перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства (юридичної особи), а тому накладення арешту на рахунок боржників, який призначений для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, може унеможливити своєчасну виплату заробітної плати працівникам боржника, що призведе до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, що є неприпустимим. 
Колегія суддів відзначає, що аналогічної правової позиції дотримується також Верховний Суд у постановах від 02.04.2019 у справі № 918/702/18, від 23.08.2018 у справі № 911/397/18. 
Крім того судова колегія наголошує, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що для забезпечення виконання зобов`язань Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" по кредитному договору № НК1583 від 11.09.17 було укладено договір застави №Т11.09.2014 І 4290  від 11.09.2017 року, оцінку застави визначено в розмірі 160414400,00 грн.
За таких обставин, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не можна визнати адекватними.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції є такою, що прийнята без урахування усіх обставин справи та приписів процесуального закону на предмет достатності та обґрунтованості доказів для вжиття заходів до забезпечення позову.
Відповідно до п. 2, ч. 1,  ст. 275 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з п. 1, ч. 1,  ст. 277 Господарського процесуального кодексу України  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 у справі №910/14097/19  про забезпечення позову підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 у справі №910/14097/19 скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права.
Керуючись ст. 129,   ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрпластик"  задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 у справі №910/14097/19 скасувати.
3. Заяву Акціонерного товариства "Таскомбанк" про забезпечення позову залишити без задоволення.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
6. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали оскарження  №910/14097/19.
Повний текст постанови складено та підписано 03.02.2020.
                                                                                
Головуючий суддя                                                            В.В. Андрієнко 

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

                                                                                С.І.  Буравльов