Постанова 
Іменем України                                  
 
22 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 727/7829/18
 
провадження № 61-17345св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),   Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , Приватне виробничо-комерційне підприємство «Дім»,
третя особа - відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців          від 01 квітня 2019 року у складі судді Смотрицького В. Г. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Перепелюк І. Б., Лисака І. Н., Литвинюк І. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД» (далі - ТОВ «ВТК «Д+Д» ЛТД») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного виробничо-комерційного підприємства (далі - ПВКП «Дім»), третя особа - відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, про визнання правочину недійсним, скасування записів про право власності.
 
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 04 липня 2018 року у справі № 727/5361/17 задоволено його позов та визнано недійсними електронні торги                                від 09 березня 2017 року з реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки, а саме: нежитлових приміщень (кафе) 1-1 1-22, загальною площею                    305,6 кв. м, нежитлових приміщень (магазину) 2-1 2-5, загальною площею 60,80 кв. м, нежитлових приміщень (магазину) 8-1 8-4, загальною площею 60,80 кв. м, нежитлових приміщень (магазину) 9-1 9-4, загальною площею 54,4 кв. м, нежитлових приміщень 10-1 10-4, загальною площею 55,4 кв. м, нежитлових приміщень 11-1 11-4, загальною площею 57 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , проведені Державним підприємством «СЕТАМ»; протокол проведення електронних торгів від 09 березня 2017 року № 241485; акт про реалізацію з електронних торгів нерухомого майна від 03 квітня 2017 року № 48013712, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; свідоцтво про придбання майна від 22 квітня 2017 року серія та номер: 6001, НМО335484, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н. В.
ОСОБА_1 09 липня 2018 року вніс вказане нерухоме майно у статутний капітал ПВКП «Дім», засновником та керівником якого є його батько - ОСОБА_2 .
Вважало, що ОСОБА_1 вчинив правочин щодо передачі майна в статутний капітал юридичної особи з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на час передачі майна не був його власником, так як свідоцтво про придбання майна та електронні торги були визнані недійсними за рішенням суду, тобто ОСОБА_1 не вправі був розпоряджатися таким майном.
Крім того, вказувало, що повний текст вказаної постанови Апеляційного суду Чернівецької області складено 11 липня 2018 року, тобто товариство не могло звернутися до державного реєстратора з 04 липня 2018 року                        по 11 липня 2018 року, чим недобросовісно скористався ОСОБА_1 та ПВКП «Дім» в особі керівника ОСОБА_2
Вважало, що правочин щодо передачі спірного майна в статутний фонд юридичної особи був вчинений з метою унеможливити виконання судового рішення, оскільки відповідач ОСОБА_1 є сином засновника та керівника ПВКП «Дім» ОСОБА_2 .
Ураховуючи наведене, ТОВ «ВТК «Д+Д» ЛТД» просило суд: визнати недійсними правочин щодо передачі у статутний капітал ПВКП «Дім» нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1-1 - 1-22, загальною площею 305,6 кв. м, реєстраційний № 1231145473101, 8-1 - 8-4, загальною площею 60,80 кв. м, реєстраційний            № 1231153873101, 9-1 - 9-4, загальною площею 54,4 кв. м, реєстраційний           № 1231152773101, 10-1 - 10-4, загальною площею 55,4 кв. м, реєстраційний № 1231150573101, 11-1 - 11-4, загальною площею 57,0 кв. м, реєстраційний № 1231148173101, акт приймання-передачі від 09 липня 2018 року, видавник ОСОБА_1/ПВКП «Дім» та протокол загальних зборів серія та                     номер 3 від 06 липня 2018 року, видавник ОСОБА_1/ПВКП «Дім»; скасувати записи про право власності, зареєстровані за ПВКК «Дім»,                    № 26982064 (реєстраційний № 1231153873101), № 26981390 (реєстраційний № 1231152773101), № 26982603 (реєстраційний № 1231150573101),                        № 26980403 (реєстраційний № 1231145473101), № 26980870 (реєстраційний № 1231148173101).
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 квітня             2019 року у задоволенні позову ТОВ «ВТК «Д+Д» ЛТД» відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки позивач не є стороною оспорюваного правочину щодо внесення спірного нерухомого майна до статутного капіталу юридичної особи і вимогу про повернення майна з чужого незаконного володіння не заявляв, то ним невірно обрано, передбачений пунктом 2 частини першої статті 16 ЦК України спосіб захисту своїх прав, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15 серпня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «ВТК «Д+Д» ЛТД» залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 квітня                 2019 року - без змін.
 
Апеляційний суд погодився з тим, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки його посилання на порушення права власності на спірне нерухоме майно є безпідставним, не підтверджується матеріалами справи та встановленими обставинами.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2019 року до Верховного Суду,                               ТОВ «ВТК «Д+Д» ЛТД», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали належної правової оцінки його вимог про те, що ОСОБА_1 не мав права передавати спірне майно в статутний капітал ПВКП «Дім», оскільки на час укладення відповідного правочину, прилюдні торги, на яких було придбано це майно, були визнані недійсними рішенням суду.
Вважає, що обрало вірний спосіб захисту, оскільки сторони спірного правочину фактично збільшили його вартість та у разі звернення до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння товариству доведеться сплачувати значно більший розмір судового збору, що призведе до значних матеріальних витрат.
Вказує, що суди, не перевіривши належно законності спірного правочину та дій відповідачів, фактично позбавили товариство можливості в майбутньому відшкодувати завдані йому збитки.
 
Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу
 
У листопаді 2019 року ПВКП «Дім»подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ТОВ «ВТК «Д+Д» ЛТД», в якому вказує, що доводи останнього є безпідставними, не впливають на правильність вирішення справи судами. Вказує, що позивач не є стороною спірного правочину, тому суди дійшли правильного висновку про обрання ним неправильного способу захисту прав. 
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1  подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ТОВ «ВТК «Д+Д» ЛТД», в якому вказує, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, оскільки позивач взагалі не обґрунтовував позов порушенням його прав, тому просить залишити скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою судді Верховного Суду від 30 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2019 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
06 липня 2018 року загальними зборами засновників ПВКП «Дім» прийнято такі рішення: збільшити статутний капітал підприємства; прийняти ОСОБА_1 до складу засновників підприємства з внеском                           8 066 800 грн, у зв`язку із чим затвердити новий розподіл часток у статутному капіталі підприємства; прийняти в якості внеску засновника до статутного капіталу підприємства нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме нежитлові приміщення: 1-1 - 1-22, загальною площею 305,6 кв. м, реєстраційний № 1231145473101, 8-1 - 8-4, загальною площею 60,80 кв. м, реєстраційний № 1231153873101,             9-1 - 9-4, загальною площею 54,4 кв. м, реєстраційний № 1231152773101,          10-1 - 10-4, загальною площею 55,4 кв. м, реєстраційний № 1231150573101, 11-1 - 11-4, загальною площею 57,0 кв. м, реєстраційний № 1231148173101; затвердити нову редакцію статуту ПВКП «Дім», що підтверджується протоколом № 3 загальних зборів засновників ПВКП «Дім» від 06 липня 2018 року.
 
09 липня 2018 року ОСОБА_1 передав до статутного фонду ПВКП «Дім» вказане вище нерухоме майно за актом прийому-передачі та грошової оцінки майна.
 
Рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 липня          2018 року № 41993774, № 41995563, № 41994836, № 41996270, № 41994189 державного реєстратора прав на нерухоме майно Карвацької Г. Ф. проведено державну реєстрацію права власності на вказані нежитлові приміщення за ПВКП «Дім».
 
Спірне нерухоме майно належало ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номерами 85607570, 85608202, 85608081, 85607930, 85607781, сформованими приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н. В. 22 квітня 2017 року.
 
ОСОБА_1 придбав спірне нерухоме майно на електронних торгах, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» 09 березня 2017 року.
 
Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 04 липня 2018 року у справі № 727/5361/17 скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09 листопада 2017 року та задоволено позов ТОВ «ВТК «Д+Д» ЛТД» до ОСОБА_1 , відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, Державного підприємства «СЕТАМ» та визнано недійсними електронні торги від 09 березня 2017 року з реалізації нерухомого майна - вказаного предмету іпотеки.
 
Зазначені електронні торги також були визнані недійсними рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців у справі № 727/8305/17.
 
Постановою Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 727/5361/17 скасовано постанову Апеляційного суду Чернівецької області                              від 04 липня 2018 року та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 09 листопада 2017 року, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ВТК «Д+Д» ЛТД» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу їх проведення, акту про реалізацію з торгів нерухомого майна та свідоцтва про придбання майна.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ТОВ «ВТК «Д+Д» ЛТД» задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
 
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
 
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
 
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
 
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
 
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
 
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
 
Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
 
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові                        від 12 червня 2013 року в справі №6-32цс13.
 
Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
 
Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «ВТК «Д+Д» ЛТД» суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив з того, що позивач не є стороною оспорюваного правочину щодо внесення спірного нерухомого майна до статутного капіталу юридичної особи, а, вважаючи себе власником майна, вимог про повернення його з чужого незаконного володіння не заявляв, тому ним невірно обрано спосіб захисту своїх прав.
 
Доводи касаційної скарги про те, що судами не надана належна правова оцінка доводам та вимогам позовної заяви, є необґрунтованими.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Аналіз норм процесуального права, а також норм статей 4, 15, 16 ЦК України дає підстави стверджувати, що захисту в суді підлягає не будь яке право особи, а саме порушене.
Звертаючись до суду з позовом, особа повинна довести як те, що її права були дійсно порушеними, так і особу, яка їх порушила.
 
Звернувшись до суду з позовною заявою про визнання правочину недійсним, ТОВ «ВТК «Д+Д» ЛТД», не будучи стороною вказаного правочину, належно не обґрунтувало, як його укладенням порушені права товариства.
 
Посилання на те, що сторони спірного правочину фактично збільшили вартість майна та у разі звернення до суд з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння товариству доведеться сплачувати значно більший розмір судового збору, що призведе до значних матеріальних витрат, не може вважатися завданою позивачу шкодою, оскільки судовий збір відноситься до судових витрат, які, у разі обґрунтованості позовних вимог, стягуються з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.
 
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД» залишити без задоволення.
 
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 квітня           2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 серпня           2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Г. В. Кривцова   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк