УХВАЛА
31 січня 2020 року
м. Київ
справа № 462/1483/19
провадження № 61-1618ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2019 року  ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_1 , в якому після збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 вересня 2018 року, та на своє утримання до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи із 05 березня 2019 року; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку, починаючи з 5 березня 2019 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2019 року залишено без змін.
17 січня 2020 року засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року, в якій просив оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вирішуючи питання про можливість відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено в сумі 2 102 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»).
У позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (пункт 3 частини першої статті 176 ЦПК України).
Відомості про те, що ціна позову у справі № 462/1483/19 перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01 січня 2020 року, відсутні.
Крім того, справа про стягнення аліментів є справою незначною складності та не підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27 березня 2019 року при відкритті провадження у справі, справа визнана малозначною відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України.
Отже, для цілей ЦПК України справа № 462/1483/19 є малозначною.
Касаційна скарга не містить доводів, які б свідчили про наявність підстав передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
Сама по собі незгода відповідача із оскаржуваними судовими рішеннями не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 462/1483/19.
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).
Крім того, Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви № 26293/18 від 9 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які могли вимагати касаційного розгляду справи.
Отже, касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; віднесення справи до категорії малозначних було передбачуваним; справа № 462/1483/19 розглянута судами першої та апеляційної інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, особою, яка подає скаргу не обґрунтована і судом не встановлена, а тому відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 листопада 2019 року у цивільній справі № 462/1483/19.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                          В. В. Шипович