ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17964/18                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
                                                                                                  Суддя-доповідач: Губська Л.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                        Губської Л.В., 
суддів:                                                            Бараненка І.І., .В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Перехід Аутдор» до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області   про визнання протиправним та скасування рішення про накладення штрафу,-
В С Т А Н О В И В:
Дочірнє підприємство «Перехід Аутдор» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області № 000064 від 04.07.2018 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що предметом розміщеного сюжету було саме інформування про захід «Львівське ретро», організатором якого виступало Товариство з обмеженою відповідальністю «Івентс-Л», тобто, мала місце  реклама вказаного заходу, а не реклама знаку для товарів та послуг «Lwiwske Eksportowe», що цілком узгоджується з приписами ч. 4 ст. 22 Закону України «Про рекламу».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що зміст інформації, розташованої на білборді, не містить інформації про алкогольний напій, яка призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо такого товару, натомість, зміст білборду вказує про спонсорування відповідного заходу з використанням знаку алкогольного напою, що цілком відповідає положенням ч. 4 ст. 22 Закону України «Про рекламу».
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивачем як розповсюджувачем реклами в порушення ч. 7 ст. 27 Закону України «Про рекламу» розміщено банер з рекламою алкогольних напоїв із зображенням товарного знаку та назви пива «Lwiwske Eksportowe» ближче ніж за 300 метрів прямої видимості від території дитячих дошкільних закладів, середніх загальноосвітніх шкіл та інших навчальних закладів, в яких навчаються діти віком до 18 років.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що під час здійснення моніторингу та контролю за дотриманням порядку розповсюдження реклами та вимог до її змісту на території м. Суми, 11.05.2018 було виявлено, що на білборді ДП «Перехід аутдор», який розміщений вздовж проїжджої частини на перехресті вул. Г. Кондратьєва та вул. Гамалія (біля будинку по вул. Г. Кондратьєва, 146), розміщено банер з рекламою алкогольних напоїв із зображенням товарного знаку та назви пива «Lwiwske Eksportowe», що є порушенням ч. 2 ст. 22 Закону України «Про рекламу». Реклама алкогольних напоїв, реклама знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої, забороняється засобами зовнішньої реклами.
На підставі наведеного 15 травня 2018 року відповідачем складено протокол № 000065 про порушення законодавства про рекламу, до якого додано фото рекламного засобу.
За рішенням відповідача № 000075 від 15 травня 2018 року на підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу відносно позивача розпочато розгляд справи про порушення законодавства про рекламу.
У зв`язку з наведеним від позивача було витребувано інформацію  про вартість розповсюдженої реклами (копії платіжних документів, договори, акти виконаних робіт тощо), копію свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності а також запропоновано прибути до відповідача для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, розгляд якої призначено на 10:00 13 червня 2018 року.
На вищевказану вимогу позивач надав пояснення із зазначенням, що він в рамках своєї господарської діяльності на замовлення клієнта ТОВ «ІНІШЕЙТІВ МЕДІА» надав послуги з проведення рекламної компанії культурно-розважального заходу «Львівське ретро», який відбувається з 01 по 31 травня 2018 року у м. Львові за підтримки спонсора заходу під знаком для товарів і послуг «Lwiwske Eksportowe». Отже, ДП «Перехід Аутдор» не є замовником, розробником та виробником рекламного матеріалу з сюжетом під умовною назвою «Львівське ретро».
У зв`язку із неявкою представника позивача, розгляд справи про порушення ДП «Перехід Аутдор» законодавства про рекламу перенесено на 10:00 04 липня 2018 року, про що повідомлено позивача.
Листом № 01/06 від 20 червня 2018 року позивачем повторно надані пояснення, що встановлений законодавством порядок розповсюдження та розміщення реклами ним не порушений.
За наслідком розгляду справи про порушення законодавства про рекламу 04 липня 2018 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Сумській області прийнято рішення № 000064 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, яким вирішено за недотримання вимог ч. 7 ст. 27 Закону України «Про рекламу» щодо розповсюдження реклами алкогольних напоїв засобами зовнішньої реклами накласти на позивача штраф у сумі 5 083, 00 грн.
Рішення направлено позивачеві листом з повідомленням та отримано ним 09.07.2018.
20 липня 2018 року позивачем було оскаржено вказане рішення до Голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, у відповідь на яку надані роз`яснення, що рішення у справах про порушення законодавства про рекламу можуть бути оскаржені до суду.
Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що зміст інформації, розташованої на білдорді, не містить інформації про алкогольний напій, яка призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо такого товару, а вказує про спонсорування відповідного заходу з використанням знаку алкогольного напою, що цілком відповідає положенням ч. 4 ст. 22 Закону України «Про рекламу».
Колегія суддів  погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, приписами статті 1 Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 № 270/96-ВР (далі - Закон № 270/96-ВР) встановлено, що реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.
Відповідно до ч. 8 ст. 8 Закону № 270/96-ВР розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (далі - Закон № 1023-XII), споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.
Інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 3) дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.
Інформація, передбачена частиною першою статті 15 Закону № 1023-XII, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку (ч. 2 ст. 15 Закону № 1023-XII).
Приписами частини 2 статті 22 Закону № 270/96-ВР встановлено, що забороняється засобами зовнішньої реклами - реклама алкогольних напоїв, реклама знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої.
Згідно з частиною 2 статті 27 Закону № 270/96-ВР встановлено, що відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:
1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;
2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;
3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.
Згідно до норм ч. 7 ст. 27 цього Закону у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Також, приписами ч. 6 ст. 27 Закону № 270/96-ВР визначено, що за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Поряд із цим, приписами ст. 22 Закону № 270/96-ВР визначені особливості рекламування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої та тютюнові вироби.
Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону № 270/96-ВР, реклама алкогольних напоїв, реклама знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої, забороняється: на радіо та телебаченні з 6 до 23 години; на перших і останніх сторінках газет, на обкладинках журналів та інших видань, в усіх виданнях для дітей та юнацтва, на сторінках для дітей та юнацтва усіх друкованих видань; в усіх друкованих засобах масової інформації (крім спеціалізованих видань); засобами внутрішньої реклами; за допомогою заходів рекламного характеру (крім спеціальних виставкових заходів алкогольних напоїв); на зовнішніх та внутрішніх поверхнях транспортних засобів загального користування та метрополітену; засобами зовнішньої реклами.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону № 270/96-ВР, реклама алкогольних напоїв та тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються алкогольні напої та тютюнові вироби: забороняється на товарах та у друкованих виданнях, призначених переважно для осіб віком до 18 років, або у розрахованих на зазначених осіб частинах інших друкованих видань; забороняється з використанням осіб віком до 18 років як фотомоделей; не повинна містити зображення процесу паління тютюнових виробів або споживання алкогольних напоїв; не може розташовуватися ближче ніж за 300 метрів прямої видимості від території дитячих дошкільних закладів, середніх загальноосвітніх шкіл та інших навчальних закладів, в яких навчаються діти віком до 18 років; не може формувати думку, що паління або вживання алкоголю є важливим фактором досягнення успіху в спортивній, соціальній, сексуальній або інших сферах життя; не повинна створювати враження, що вживання алкогольних напоїв чи паління тютюнових виробів сприятиме розв`язанню особистих проблем; не може формувати думку, що алкоголь чи тютюнові вироби мають лікувальні якості або що вони є стимулюючими чи заспокійливими засобами; не повинна заохочувати до вживання алкогольних напоїв чи тютюнопаління або негативно розцінювати факт утримування від вживання тютюнових виробів та алкогольних напоїв; не може містити зображень лікарів та інших професійних медичних працівників, а також осіб, зовнішній вигляд яких імітує зовнішній вигляд лікарів; не повинна створювати враження, що більшість людей палить або вживає алкогольні напої; забороняється шляхом розміщення зображення тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, під якими випускаються тютюнові вироби, на будь-яких інших товарах, крім розміщення на товарах (предметах), пов`язаних із вживанням тютюнових виробів, запальничках, попільничках.
При цьому, дозволяється спонсорування теле-, радіопередач, театрально-концертних, спортивних та інших заходів з використанням знаків для товарів та послуг, під якими випускаються алкогольні напої (ч. 4 ст. 22 Закону № 270/96-ВР).
У свою чергу, в силу ст. 1 Закону № 270/96-ВР, спонсорством є добровільна матеріальна, фінансова, організаційна та інша підтримка фізичними та юридичними особами будь-якої діяльності з метою популяризації виключно свого імені, найменування, свого знака для товарів і послуг.
За встановленими обставинами справи, під час здійснення контролю за дотриманням порядку розповсюдження реклами та вимог до її змісту на території м. Суми, посадовими особами відповідача 11.05.2018 було виявлено, що на білборді ДП «Перехід аутдор», який розміщений вздовж проїжджої частини на перехресті вул. Г. Кондратьєва та вул. Гамалія (біля будинку по вул. Г. Кондратьєва, 146), розміщено банер з рекламою алкогольних напоїв із зображенням товарного знаку та назви пива «Lwiwske Eksportowe».
Водночас, за твердженням позивача, предметом розміщеного сюжету було саме інформування про захід «Львівське ретро», організатором якого виступало Товариство з обмеженою відповідальністю «Івентс-Л», тобто реклама вказаного заходу, а не реклама знаку для товарів та послуг «Lwiwske Eksportowe».
Досліджуючи інформаційне наповнення цього білборда, суд вбачає, що він містить інформацію стосовно фотовиставки «Львівське ретро» із додатковим зазначенням інформації наступного змісту: «м. Львів, 1-31 травня, площа Ринок, 34 , просп. Свободи , 28 ». Також, судом встановлено, що вказаний білборд містить інформацію щодо спонсору заходу - «Lwiwske Eksportowe» - із зображенням знаку для даного товару, а також організатора - Івентс-Л.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зміст інформації, розташованої на даному білдорді, не вказує про зазначення інформації про особу чи товар, у даному випадку про алкогольний напій, розповсюдженої в будь-якій формі та в будь-який спосіб, яка призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, у даному випадку щодо алкогольного напою.
Не містить він також інформації про продукцію, як того вимагає Закон № 1023-XII.
Таким чином, враховуючи вищевикладене колегія суддів доходить висновку, що в діях позивача не вбачається порушення законодавства про рекламу.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області -  залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2019 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                          І.І. Бараненко

                                                                                                    О.В.Карпушова